ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/18238/25
провадження № 1-кп/753/1031/26
В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді   ОСОБА_1 
секретаря     ОСОБА_2 
проводячи судовий розгляд у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до ЄРДР за № 12025100020002941 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької обл., українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
18.08.2017 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч.2 та ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:       прокурора      ОСОБА_4       захисника      ОСОБА_5       обвинуваченого      ОСОБА_3 

У С Т А Н О В И В:

24.02.2022 року Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» за № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», строк дії якого було продовжено у подальшому Указами Президента України від 14.03.2022 року за № 133/2022, 21.04.2022 року за № 259/2022, 17.05.2022 року за № 341/2022, 12.08.2022 року за № 573/2022, 07.11.2022 за № 757/2022, 06.02.2023 за № 58/2023, 01.05.2023 за № 254/2023, 26.07.2023 № 451/2023, 06.11.2023 № 734/2023, 05.02.2024 № 49/2024, 06.05.2024 № 271/2024, 23.07.2024 № 469/2024, 28.10.2024 № 740/2024, 14.01.2025 № 26/2025, 15.04.2025 № 235/2025, - до 07.08.2025 року.
Так, встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 03.08.2025 приблизно о 12 годині 25 хвилин, перебуваючи на сходах між 8 та 9 поверхом в першому під`їзді будинку АДРЕСА_3 побачив раніше незнайому ОСОБА_6 , після чого у нього виник протиправний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи протиправно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що його дії є відкритими, підійшов до потерпілої ОСОБА_6 , використовуючи свою фізичну перевагу та похилий вік потерпілої, відкрито заволодів золотим ланцюжком, вартістю 95 323 гривень 66 копійок.
Після чого, ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, та відкрито викраденими майном, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріального збитку на 95 323 гривень 66 копійок.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений  ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та суду показав, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 186 КК України, за обставин викладених у обвинувальному акті.
Також обвинувачений підтвердив, що всі обставини викладені у обвинувальному акті відповідають дійсним обставинам, при досудовому розслідуванні кримінального провадження до нього недозволених методів проведення розслідування не застосовувалося.
Обвинувачений  ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того, у суду не має сумнівів у добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує, щодо такого порядку судового розгляду, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого  ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Дії обвинуваченого  ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому згідно ст. 66 КК України є щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України не встановлено.
Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому  ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого який раніше судимий, знову вчинив умисний злочин, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміновано визнав у повному обсязі та щиро розкаявся, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, не одружений, офіційно не працює, шкоду заподіяну потерпілій відшкодовано шляхом повернення майна, та приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання в мінімальних межах санкції передбаченої ч. 4 ст. 186 КК України, і саме таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень у майбутньому. 
Процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченого.
Цивільний позов не заявлявся.
Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 65,66,67 КК України, ст.ст. 342-380 КПК України,
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3  визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 7 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховуввти з 04.08.2025 року, зарахувавши у строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення у період із 04.08.2025 року по день набрання вироком законної сили, виходичи із разрахунку один день позбавлення волі дорівнює одному дню попереднього ув"язнення.
До набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_3  запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_3  на користь держави судові витрати за проведення експертизи у розмірі 5348 гривень 40 копійок.
Речові докази - золотий ланцюжок, повернутий під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_6 , залишити останній, як власнику за належністю.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: