Справа № 638/4412/26
Провадження №1-кп/638/1433/26
В И Р О К
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
14 квітня 2026 року Шевченківський районний суд міста Харкова у складі:
Головуючого судді    ОСОБА_1 ,
за участю секретаря    ОСОБА_2 ,
прокурора     ОСОБА_3 ,
обвинуваченого  ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого  адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань суду кримінальне провадження №72026171020000008 від 27.02.2026 року стосовно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста м.Кам`янка-Дніпровська Запорізької області, громадянина України, одруженого, має неповнолітню дитину, із середньо-професійною освітою, не працевлаштованого, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України,
встановив:

ОСОБА_4 упродовж січня-листопада 2025 року, більш точну дату та час в ході судового слідства не встановлено, діючи умисно, з корисливих мотивів, не будучи суб`єктом господарювання та без реєстрації як платник акцизного податку, не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на право виробництва, зберігання, оптової, роздрібної торгівлі підакцизними товарами (пальним), у порушення вимог податкового законодавства та законодавства щодо державного регулювання виробництва і обігу пального, придбав у невстановленої особи незаконно виготовлені підакцизні товари – пальне, яке у подальшому незаконно зберігав на автозаправній станції за адресою: м. Харків, проспект Науки, 75 з метою збуту.
Згідно ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» місце виробництва пального – об`єкт нерухомого майна, відмінний від земельної ділянки, або єдиний (цілісний) майновий комплекс, на території якого розташоване технологічне обладнання, призначене для виробництва пального та зберігання пального, який належить суб`єкту господарювання на праві власності або користування.
Зберігання пального – надання послуг та/або діяльність, пов`язана із здійсненням операцій приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання пального (власного чи отриманого від інших осіб).
Оптова торгівля пальним – діяльність з реалізації власно виробленого, ввезеного або придбаного пального суб`єктам господарювання, що здійснюють роздрібну торгівлю пальним, іншим суб`єктам господарювання, у тому числі в транспортному засобі, яким переміщується та/або в якому зберігається пальне.
Оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.
Згідно з положеннями пп. 14.1.145 ст. 14 Податкового кодексу України підакцизні товари (продукція) – товари за кодами згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі УКТ ЗЕД), на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку.
Відповідно до п. 215.1 ст. 215 ПК України до підакцизних товарів у тому числі належить:
- пальне, у тому числі товари (продукція), що використовуються як пальне для заправлення транспортних засобів, обладнання або пристроїв з двигунами внутрішнього згоряння із запалюванням від стиснення, з двигунами внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням, з двигунами внутрішнього згоряння з кривошипно-шатунним механізмом та коди яких згідно з УКТ ЗЕД не зазначені у підпункті 215.3.4 пункту 215.3 цієї статті (крім газу природного у газоподібному стані за кодом 2711 21 00 00 згідно з УКТ ЗЕД).
Так, упродовж січня-листопада 2025 року, більш точні дати судовим розглядом не встановлені, ОСОБА_4 , переслідуючи мету особистого збагачення, шляхом моніторингу мережі «Інтернет» знайшов оголошення про реалізацію пального. В результаті спілкування з невстановленою під час досудового розслідування особою, досягнув з нею згоди на придбання партії пального (бензину) об`ємом не менше 1250 літрів за готівкові кошти.
У подальшому, відповідно до узгодженої домовленості, упродовж січня-листопада 2025 року на територію обладнану під АЗС за адресою: м. Харків, проспект Науки, 75, за допомогою невстановленого транспортного засобу невідомою особою, здійснено поставку пального не менше 1250 літрів, яке ОСОБА_4 незаконно придбав за невстановленою судовим розглядом ціною з метою збуту.
Вищезазначене незаконно виготовлене пальне, а саме бензин автомобільний загальним об`ємом 1250 літрів, яке не відповідає вимогам ДСТУ 768762015 «Бензини автомобільні ЄВРО. Технічні умови» за показниками фракційного складу, об`ємної частки бензолу, масової частки кисню, об`ємної частки кисневмісних сполук, ОСОБА_4 незаконно зберігав упродовж січня-листопада 2025 року, точного періоду часу судовим розглядом не встановлено, у резервуарі за адресою: м. Харків, проспекти Науки, 75, де воно вилучено 21.11.2025 року під час проведення обшуку.
27 лютого 2026 року між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №72026171020000008, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 27.02.2026 року та ОСОБА_4 на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.204 КК України, а саме: обвинувачений ОСОБА_4 під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, щиро покаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину і зобов`язується: сприяти судовому провадженню, беззастережно визнати обвинувачення в обсязі повідомленої підозри у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України.
З урахуванням обставин кримінального провадження, щирого каяття, активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення, здійснення ОСОБА_4 добровільного благодійного внеску на підтримку Збройних Сил України у розмірі 70 000 гривень, наявності обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.204 КК України у виді штрафу у розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 85 000 гривень з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил ст.468, п.1 ч.4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією), може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст.470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження, характер і тяжкість обвинувачення.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. 
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. У скоєному щиро покаявся.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду.
Пунктом 1 частини 3 статті 314 КПК України передбачено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.
За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 вчинив незаконне придбання з метою збуту та зберігання з цією метою незаконно виготовлених підакцизних товарів, а тому його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.204 КК України.
Дослідженими в судовому засіданні даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, одружений, має неповнолітню дитину, не працевлаштований, на стаціонарному лікуванні в КНП ХОР «ОКПЛ №3» у період з 01.01.2012 року по 01.12.2025 року не перебуває. В поліклінічне відділення КНП ХОР «ОКПЛ №3» за амбулаторною допомогою не звертався, під медичним наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, на диспансерному (профілактичному) обліку КНП «ОКНЛ» не перебуває.
Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що скоєне ним кримінальне правопорушення у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
При цьому, щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння досудовому розслідуванню, а також внесення добровільного внеску на користь Збройних Сил України у розмірі 70 000 гривень визнаються обставинами, що пом`якшують його покарання, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено, а тому суд, вважає можливим призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст.204 КК України.
Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався та не застосовувався. 
Процесуальні витрати у кримінальному провадження відсутні. Цивільний позов у провадженні не подавався.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України. 
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 468, 469, 472-475 КПК України, суд -
ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 лютого 2026 року, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.204 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 лютого 2026 року покарання у виді штрафу у розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень з конфіскацією незаконно виготовлених товарів.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 27.11.2025 року.
Речовий доказ – 1250 літрів пального з характерним запахом бензину, яке було вилучено 21.11.2025 року під час проведення обшуку приміщень – конфіскувати та знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:
1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;
2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
У разі невиконання угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.
Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя:         ОСОБА_1