Справа № 536/1628/25
Провадження № 2/536/104/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:
Головуючого судді – Колотієвського О.О.,
За участю секретаря судового засідання – Коваль В.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газова Компанія «Нафтогаз України», Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕМЕНЧУКГАЗ_ПОСТАЧАННЯ», Публічного акціонерного товариства «Кременчукгаз» про захист прав споживачів, визнання незаконними дій та відшкодування моральної шкоди – 
ВСТАНОВИВ:
Позовна заява обґрунтована зокрема тим, що згідно Рішення ухваленого в рамках чинного мораторію фіксованого тарифу на газ для населення ТОВ «Газопостачальна компанія Нафтогаз України». встановлено 7,96 грн за кубометр газу незважаючи на це приватні та галузеві структури, що здійснюють постачання та розподіл природнього газу для потреб населення мають на меті незаконне отримаїшя коштів від власної діяльності з метою незаконного збагачення.
Він є споживачем природного газу за адресою: АДРЕСА_1 та маю особовий рахунок НОМЕР_1 . Є пенсіонером МВС`та інвалідом 2-ї групи.
Він та члени його сім`ї мали право довіку відповідно до Закону України «Про міліцію» від 1990 року № 565/ХІІ на 50- процентну знижку по оплаті жилої площі, комунальних послуг, а також палива, згідно довідки МВС України ГУМВС України в Полтавській області від 01.07.2010 року №4/939.
Листом від 25.11.2015 року Управління праці та соціального захисну населення Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області повідомило, мене про те, що у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про національну поліцію», з 07.11.2015 року пільги відповідно до Закойу України «Про міліцію» не надаються.
В подальшому він неодноразово звертався до Управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області з приводу відновлення моїх прав на неодноразові мої звернення відповідь надходило негативна після чого я звернувся з позовом:
-визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області,
-зобов`язати відповідача здійснити встановлення соціальної пільги ОСОБА_1 , як пенсіонеру ОВС, інваліду 2-ї групи, на використання природного газу та електроенергії в розмірі 50-процентної знижки, а також нарахування та встановлення житлової субсидії відповідно до вимог Закону України №1875-ІУ від 24.06.2004 "Про житлово-комунальні послуги", розмір яких перевищує 15% від загального доходу власника, що отримує ці послуги за період з 19 серпня 20 16 року та по час винесення рішення по справі, що вступить в законну силу.
Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.12.2016 року по справі № 524/8709/16-а відмовлено у задоволенні позову.
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.12.2016 р. по справі № 524/8709/16-а скасувала, визнала протиправним та скасувала рішення Управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області від 25 листопада 2016 року про призначення житлової субсидії ОСОБА_1 .
Зобов`язала Управління праці та соціального захисту населення Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення житлової субсидії.
До цього часу постанову Харківського апеляційного адміністративного суду виконано не було.
03.07.2020 року в його домоволодінні було замінено газовий лічильник ТОВ «Кременчукгаз Сервіс» в результаті чого після звірки даних в відділі бухгалтерського обліку було виявлено недоплату за спожитий газ в розмірі 16 326 грн 66 коп.
Він звернувся до ТОВ «КРЕМЕНЧУКГАЗ- ПОСТАЧАННЯ» з метою укладення угоди реструктуризації існуючої заборгованості.
Згідно Постанови НКРЕКП від 04.06.2015 № 1685 Відповідач 2 отримав ліцензію на право постачання газу терміном дії з 01 липня 2015 року по 30 червня 2020 року.
Постановою НКРЕКП №2921 від 04.12.2015 р. ліцензію було переоформлено на безстрокову.
29.09.2020року листом №597-20 ТОВ «КРЕМЕНЧУКГАЗ- ПОСТАЧАННЯ» повідомило, його про можливість укладення угоди щодо реструктуризації заборгованості з оплати спожитого природного газу.
12.10.2020року було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природній газ № 135 в розмірі 16 326 грн 66 коп. 
Згідно з умовами договору про реструктуризацію, ним регулярно та в повному обсязі вносилися платежі, що передбачалися графіком.
Починаючи з травня 2021 року на його адресу перестали надходити платіжні повідомлення про сплату за спожитий газ.
В подальшому він дізнався, що з березня 2021 року ТОВ «КРЕМЕНЧУКГАЗ- ПОСТАЧАННЯ» припинило постачання природнього газу для населення постачальником стало - Приватне акціонерне товариство «Кременчукгаз» з усіма переданими повноваженнями.
Про це йому офіційно повідомлено не було.
У вересні 2022 року він звернувся до ЦОС Приватне акціонерне товариство «Кременчукгаз», щодо звірки даних стосовно споживання газу, та виявив у себе заборгованість за розподіл газу в сумі 1 873,99 грн. Після офіційної розмови з представником Приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз» вказана сума ним була повністю сплачена це підтверджується квитанцією AT «ОЩАДБАНК» № 26 від 06.10.2022 року, а за споживання газу в нього була виявлена переплата в сумі 6 718,04 грн і йому запропонували написати заяву для повернення коштів. Ним була написана заява від 28.09.2022 року та надані реквізити відділення № 3 банку ПУМБ в м. Кременчуці для зарахування коштів.
В жовтні 2022 року повторно звернувся в ЦОС Приватне акціонерне товариство «Кременчукгаз» та написав знову заяву про повернення коштів.
В листопаді 2022 року вчергове звернувся до ЦОС Приватне акціонерне товариство «Кременчукгаз» та в черговий раз написав заяву повернення коштів, які до цього часу повернуто не було.
В подальшому 30.11.2022 року отримав рахунок за спожитий газ в якому була вказана сума до сплати 25 682,53 грн після чого рахунки за спожитий газ знову не надходили.
У березні 2023 року отримав рахунки за спожитий газ за січень і лютий 2023 року, в яких була вказана сума до сплати 19 948,95 грн.
Згодом стало відомо, що функції постачання та розподілу газу для населення в місті Кременчуці та Кременчуцькому районі було поділено на дві організації: ТОВ ГК «Нафтогаз України», що здійснює постачання газу та Приватне акціонерне товариство «Кременчукгаз», що здійснює розподіл природного газу.
З отриманої інформації він з`ясував, що за розподіл газу мною було сплачено вчасно, а сума за постачання газу йому була встановлена віртуально, без будь якого мотивування та законних на те підстав, після чого я ще неодноразово звертався в ЦОС Приватне акціонерне товариство «Кременчукгаз» з приводу повернення переплачених мною коштів, але виявленої переплати він не отримав. Крім цього згідно з довідкою відділення № 1 банку ПУМБ в м. Кременчуці сума переплати ним за спожитий газ є більшою і становить 12 500 грн. Вказана обставина підтверджується випискою з особового рахунку з 01.07.2020 по 31.07.2022 року.
В подальшому Кременчуцьким районним судом Полтавської області від 11.02.2025 року видано судовий наказ, яким стягнуто з мене, ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованості за спожитйй природний газ в сумі 18 777 грн 71 коп. та судового збору в сумі 302 80 коп. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24.03.2025 року скасовано судовий наказ.
Після скасування судового наказу він знову офіційно звернувся ЦОС Приватне акціонерне товариство «Кременчукгаз» оскільки до жодного, з відповідачів доступу я не отримав.
Неодноразові звернення до Приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз», щодо проведення перерахунку, проігноровані і лише листом від 13.05.2025 року йому повідомили, що вимогу щодо здійснення перерахунку вартості спожитого природного газу перенаправлено за належністю до ТОВ «Кременчукгаз-Постачання».
Після скасування судового наказу він знову офіційно звернувся ЦОС Приватне акціонерне товариство «Кременчукгаз» оскільки до жодного, з відповідачів доступу не отримав.
Його неодноразові звернення до Приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз», щодо проведення перерахунку, проігноровані і лише листом від 13.05.2025 року йому повідомили, що його вимогу щодо здійснення перерахунку вартості спожитого природного газу перенаправлено за належністю до ТОВ «Кременчукгаз-Постачання».
Також вказав, що неправомірними діями відповідачів йому завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Підставою для стягнення моральної шкоди є протиправність, дій відповідачів, які намагаються шляхом фальсифікації показників накручувати неіснуюче використання газу і вимагати за це надлишкову плату, та виникнення з приводу цього заборгованості по сплаті комунальних платежів. Внаслідок чого у нього стався нервовий стрес, різке погіршення стану здоров`я. Перенесені хвилювання та душевні страждання нанесли йому моральну шкоду, яка виразилася в тому, що 08.05.2025 року, коли він поїхав в банк за отриманням пенсії та ліками в автобусі маршрутом 121 Кам`яні Потоки - Кременчук йому стало зле та за допомогою сторонніх осіб, він був доставлений в приймальне відділення лікарні КП «Правобережна» після чого там лікувався до 14.05.2025 року та був виписаний під нагляд сімейного лікаря. Після цього 20.05.2025 року при черговому приступі, він був доставлений з дому бригадою швидкої допомоги до третьої міської лікарні міста Кременчука (Лікарня інтенсивного лікування "Кременчуцька") після проведеної операції та низки кардіологічних заходів і необхідного лікування, був виписаний 29.05.2025 року під нагляд сімейного лікаря за місцем мешкання де перебуваю по даний час. Дана обставина підтверджується довідкою 182 від 02.07.2025 року КНМП Кременчуцька міська лікарня «Правобережна» та випискою М 5119 КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька».
Вказав, що такими діями відповідачі свідомо і навмисно в період воєнного стану, завдають йому моральних страждань, які оцінюються в розмірі 150 000,00 грн. З урахуванням наслідків та ролі кожного з відповідачів в частках по 50 000 грн з кожного відповідача.
Посилаючись на викладене, є необхідність визнати дії незаконними, які порушують його права.
Такі дії суперечать статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», яка забороняє вводити споживача в оману шляхом неправдивого відображення інформації про обсяг споживання, оплату, стан розрахунків тощо.
Ураховуючи вказане просив суд ухвалити рішення, яким:
- Визнати дії ПрАТ «Кременчукгаз» щодо нарахування заборгованості без урахування здійснених платежів ОСОБА_1 неправомірними.
- Визнати дії ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» щодо нарахування заборгованості без урахування здійснених ОСОБА_1 платежів неправомірними.
- Визнати дії ТОВ «Кременчукгаз-постачання» неправомірними щодо отримання коштів від ОСОБА_1 по реструктуризації боргу згідно Договору № 135 від 12.10.2020 року та графіку погашення заборгованості в сумі 16 326,66 грн.
- Зобов`язати ПрАТ «Кременчукгаз» провести перерахунок нарахувань за спожитий природний газ з урахуванням здійснених платежів гїо особовому рахунку НОМЕР_1 , ОСОБА_1 . 
-  Зобов`язати ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Україци» здійснити перерахунок за особовим рахунком НОМЕР_2 та виключити , заборгованість в сумі 16 550,36 грн.
- Стягнути з відповідача ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн.
Представником ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» подано відзив на позовну заяву, в якому вказав, що ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює ліцензовану діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі – НКРЕКП) № 880 від 04.07.2017 року.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 22.07.2020 року № 917-р ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (далі – Розпорядження) обрано постачальником «останньої надії» строком на три роки. Згідно з пунктом 26 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» постачальник «останньої надії» — визначений КМУ постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.
Пунктом 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі – Правила, Правила постачання), постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501), який є публічним, а його умови – однаковими для всіх споживачів.
Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання.
Пунктом 2 постанови НКРЕКП від 09.12.2021 № 2471 «Про здійснення постачання природного газу побутовим споживачам на умовах базової річної пропозиції» відповідно до пункту 72 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про ринок природного газу» зобов`язано ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснювати постачання природного газу побутовим споживачам, які після набрання чинності цією постановою будуть включені до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи, на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП, від 30.09.2015 № 2500, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1386/27831 (далі – Типовий договір), та базової річної пропозиції з дня початку постачання природного газу постачальником «останньої надії».
Згідно з пунктом 1.1. Типового договору цей Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Відповідно до п. 1.2. Типового договору умови цього Типового договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання та є однаковими для всіх побутових споживачів України.
Згідно з пунктом 1.3. Типового договору цей Типовий договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Типового договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви- приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку.
Відповідно до пунктом 2.2. Типового договору обов`язковою умовою для постачання природного газу Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленному порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого Споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи. 
Відповідно до абзацу 1 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 (далі – Кодекс ГТС) з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу, на національному рівні використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем (ENTSOG). Абзацом 2 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу ГТС визначено, що для кодування використовується EIC-код.
Згідно з абзацом 4 вказаного пункту глави 2 розділу IV Кодексу ГТС кожному суб`єкту ринку природного газу та/або точці комерційного обліку може бути присвоєно лише один EIC-код.
Зазначене обумовлює відсутність в інформаційній платформі найменувань споживачів, у зв`язку з чим їх ідентифікація здійснюється виключно за присвоєними EIC-кодами.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні
розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником «останньої надії» здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу.
Положеннями абзацу 11 пункту 2 глави 5 вказаного розділу Кодексу ГТС визначено, що дата початку постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії» визначається в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі.
Відповідно до пункту 1 Розділу IV Кодексу ГТС інформаційна платформа містить такі дані, зокрема: 7) інформацію про фактичне добове споживання; 8) інформацію про фактичне споживання кожного газового місяця (М).
Так, споживача за ЕІС-кодом 56XM27A06101135J у період з 19.10.2020 - 12.12.2021, було зареєстровано в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на підставі Розпорядження.
У подальшому, з 13.12.2021 року споживача за ЕІС-кодом 56XM27A06101135J було автоматично включено до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на підставі постанови НКРЕКП «Про здійснення постачання природного газу побутовим споживачам на умовах базової річної пропозиції» № 2471 від 09.12.2021 та присвоєно особовий рахунок за № НОМЕР_2 .
Таким чином, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не володіє інформацією щодо нарахувань та оплат, що здійснювалися Позивачу до жовтня 2020 року попереднім постачальником природного газу.
ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснювало постачання природного газу на об`єкт Позивача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, що є типовим, публічним та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору – Типового договору.
Відповідно до підпункту 1 пункту 4.4. розділу IV Типового договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора ГТС та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу.
Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ - ПАТ «Кременчукгаз», відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (далі – Кодекс ГРМ), затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року, а не ТОВ «ГК «Нафтогаз України».
Згідно з даними про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надається Оператором ГРМ через інформаційну платформу оператора газотранспортної системи – товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України» (далі – Оператор ГТС) за ЕІС-кодом 56XM27A06101135J за період постачання ТОВ «ГК «Нафтогаз України» природного газу з жовтня 2020 року по серпень 2025 року (включно) споживачем за особовим рахунком
№ НОМЕР_2 було спожито 9 254,13 куб. м. природного газу на загальну суму 73 549,37 грн, з яких сплачено Позивачем 56 872,00 грн, при цьому несплаченими залишились 16 677,37 грн.
Саме на підставі таких даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) спожитого природного газу Споживачу і були виставлені рахунки. Іншої інформації щодо об`єму (обсягу) спожитого природного газу від Оператора ГРМ (ПАТ «Кременчукгаз») до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не надходило.
Станом на 31.07.2025 року по особовому рахунку № НОМЕР_2 (ЕІС-код 56XM27A06101135J) обліковується заборгованість у сумі 16 677,37 грн (шістнадцять тисяч шістсот сімдесят сім гривень тридцять сім копійок) за спожитий природний газ.
Отже, Постачальник здійснював нарахування вартості природного газу, спожитого Позивачем відповідно до вимог чинного законодавства, - на підставі даних Оператора ГРМ, наданих останнім до 08 числа місяця наступного за звітним до інформаційної платформи Оператора ГТС. 
З урахуванням викладеного, зважаючи на характер позовних вимог та їх способу виконання, можна дійти висновку, що Товариство не є зобов`язаною за позовними вимогами особою
За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. 
Постачальник здійснює нарахування за послуги постачання природного газу відповідно до вимог чинного законодавства – на підставі даних Оператора ГРМ, наданих останнім до 08 числа місяця наступного за звітним до інформаційної платформи Оператора ГТС, Товариство не є зобов`язаною за позовними вимогами особою та відповідно неналежним Відповідачем у даній справі. 
Позивач в обґрунтування доводів позовної заяви вказує на неправомірність дій Товариства з огляду на неврахування здійснених ОСОБА_1 платежів за спожитий природний газ. У свою чергу, дані обставини не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки проведені оплати на неврахування яких посилається Позивач, враховані Товариством та відображені у витягу з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан», а саме розділ «Оплати» по особовому рахунку № НОМЕР_2 , 
Натомість, Позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів відсутності заборгованості за спожитий природний газ за особовим рахунком № НОМЕР_2 (ЕІС-код 56XM27A06101135J), за яким обліковується заборгованість у сумі 16 677,37 грн (шістнадцять тисяч шістсот сімдесят сім гривень тридцять сім копійок) за спожитий природний газ. 
У свою чергу, у позовній заяві Позивачем не надано жодних доказів та не наведено належного обґрунтування того, у чому полягає порушення його прав, які саме права порушено Відповідачем, що у свою чергу, є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів завдання йому моральної шкоди, а також того, що обраний Позивачем спосіб захисту поновить його порушене право (за його наявності).
Відповідачем-1 не вчинено жодних неправомірних дій по відношенню до Позивача, оскільки ТОВ «ГК «Нафтогаз України» діяло виключно в межах відповідних обов`язків, якими наділений постачальник природного газу у розумінні Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання, а тому дії Відповідача-1 відповідають вимогам чинного законодавства України.
Ураховуючи вказане, просили суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
Представником ТОВ «Кременчукгаз постачання» направлено відзив на позовну заяву в якому вказав, що у грудні 2015 року по об`єкту нерухомості (житловий будинок 
АДРЕСА_1 ) належному ОСОБА_1 зафіксовано споживання природного газу в обсязі 200,00 м3.
За викладеного, зазначене свідчить про укладення договору постачання природного газу, що відповідає умовам Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (далі – Типовий договір) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кременчукгаз-постачання» як постачальником природного газу на якого покладені спеціальні обов`язки (далі-Постачальник) та ОСОБА_1 , як побутовим споживачем (далі – Споживач).
На виконання вимог Типового договору, в період часу грудень 2015 року – жовтень 2020 року, Постачальником на користь Споживача поставлено природний газ в обсязі 9 745,00 м3 на загальну суму 43 318,43 грн.
Так пунктом 4.3 Типового договору визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць.
Відповідно до положень пункту 4.6 Типового договору оплата поставленного природного газу здійснюється побутовим споживачем не пізніше 10-го числа місяця, наступного за звітним.
Однак, в порушення умов Типового договору, Споживач свій обв`язок по оплаті газу виконав лише частково – сплатив, декількома платежами, суму в розмірі 26 949,35 грн. внаслідок чого заборгував на користь Постачальника 16 369,08 грн. (за період грудень 2015 року – жовтень 2020 року включно).
Споживач звернувся до Постачальника із заявою від 23.09.2020 року щодо реструктуризацію заборгованості за поставлений природний газ. Листом від 29.09.2020 року вих. № 597-20 Постачальник надав згоду на укладення угоди про сплату заборгованості у розстрочку (реструктуризацію).
12.10.2020 року між сторонами був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газу № 135, відповідно до умов якого визначення графік погашення реструктуризованої заборгованості. Приймаючи до уваги те, що Договір про реструктуризацію № 135 спрямований на зміну зобов`язань з оплати заборгованості за раніше поставлений природний газ та є результатом погодженої дії двох сторін (споживача та постачальника), останній в розумінні ст. 202 ЦК України є двостороннім правочином.
В даному випадку, відповідний договір реструктуризації судом недійсним не визнавався, був укладений у повній відповідності з нормами чинного законодавства та на виконання пункту 4.10 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам умови якого затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2500.
Враховуючи вказане, вважає позовні вимоги до відповідача ТОВ «Кременчукгаз постачання» безпідставними, а тому просив суд у задоволенні позовних вимог щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Кременчукгаз-постачання» відмовити повністю.
Представником ПАТ Кременчукгаз направлено відзив на позовну заяву, в якій вказано, щона підставі ліцензії, оформленої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від15.06.2017 року № 777 (зі змінами внесеними постановою від 16.12.2020 року №2511), ПрАТ «Кременчукгаз» здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території міст Кременчук та Горішні Плавні, а також в межах території Кременчуцького та Семенівського районів Полтавської області.
Провадження зазначеної господарської діяльності регулюється, зокрема, нормами Закону України «Про ринок природного газу» від 09 квітня 2015 року № 329-VIII, Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494.
В розумінні пункту 17 частини 1 статті 1 Закону № 329-VIII суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газугазорозподільною системою є оператором газорозподільної системи.
У свою чергу пунктом 35 частини 1 статті 1 Закону № 329-VIII надано визнання діяльності з розподілу природного газу під якою розуміється господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.
Разом з цим, постачання природного газу – господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів (пункт 28 частини 1 статті 1 Закону № 329-VIII).
За системного аналізу зазначених норм, вбачається, що споживання природного газу побутовим споживачем є результатом господарської діяльності двох видів:постачання природного газу, суть якої зводиться до оптового придбання обсягів газу постачальником та їх роздрібної реалізації, як товару, на підставі договорів та розподілу природного газу, яка полягає у фізичному переміщенні газорозподільною системою, придбаного споживачами газу, до їх об`єктів, що по суті є послугою, що надається Оператором ГРС.
Платежі здійснені побутовим споживачем як плата за поставлений газ (як товар) зараховуються на користь постачальника та обліковуються ним же. Оператор ГРМ до цього не має жодного відношення, оскільки послуги з розподілу природного газу та з його постачання
надаються різними економічно та юридично самостійними суб`єктами господарювання.
Відтак, посилання Позивача на наявну переплату за послуги з постачання природного газу, як на підставу позовних вимог до ПрАТ «Кременчукгаз» - суб`єкта, який здійснює діяльність з розподілу природного газу є некоректним та безпідставним.
Твердження позивача : «… сума за постачання газу мені була встановлена віртуально, без будь-якого мотивування та законних на те підстав…». Вважаємо, вищевказане твердження безпідставним та не доведеним, виходячи з наступного.
Статтею 18 Закону № 329-VIII передбачено, що з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його розподілу запроваджується приладовий облік.
Відповідно до пункту 1 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем (далі – Кодекс ГРМ) визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу.
Періодом, за який по об`єкту побутового споживача визначається об`єм та обсяг спожитого (розподіленого) природного газу, є календарний місяць (пункт 2 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ).
Згідно з пунктом 4 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ побутовий споживач, який розраховується за лічильником газу зобов`язаний, що місяця станом на 01 число місяця знімати фактичні показання лічильника газу та протягом п`яти діб (до 05 числа включно) надавати їх Оператору ГРМ у спосіб визначений договором розподілу природного газу. У разі неотримання до 06 числа місяця, що настає за розрахунковим, показань лічильника газу та за умови, що лічильник газу не оснащений засобами дистанційної передачі даних, фактичний об`єм розподілу
(споживання) природного газу по об`єкту побутового споживача за розрахунковий період визначається Оператором ГРМ на рівні планового місячного обсягу споживання на відповідний період, що розраховується, виходячи з групи споживання побутового споживача, з урахуванням вимог цього Кодексу.
Пунктом 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРМ визначено, що за підсумками розрахункового періоду Оператор ГРМ визначає об`єм розподіленого та спожитого природного газу по об`єкту побутового споживача та відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи передає інформацію про об`єми та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору газотранспортної системи (ГТС) для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені таким чином об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. 
Визначення вартості, спожитого побутовим споживачем за розрахунковий період, природного газу визначається наступним чином. 
Оператор ГРМ за підсумками місяця визначає обсяг спожитого природного газу (на підставі показників лічильника газу чи шляхом розрахунку планового місячного обсягу споживання).
Вказані відомості доводяться до відповідного постачальника газу, яка і визначає вартість спожитого природного газу як добуток його об`єму на визначену ціну.
Як вбачається з даних обліку ПрАТ «Кременчукгаз», в належному Позивачеві будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлений лічильник газу Vizar (ВР) 4 заводський номер 228859, що підтверджується Актом про монтаж/демонтаж засобу вимірювальної техніки від 03 липня 2020 року.
Показники лічильника передавалися Позивачем як за номером телефону так і за допомогою чат-боту у месенджері Vber з додаванням фотографій лічильника. Фіксація показників лічильника також здійснювалася контролером ПрАТ «Кременчукгаз» під час обстеження газових приладів. Тож за викладеного, твердження Позивача про фальсифікацію показників є очевидно некоректним та безпідставним.
Позивачем не надано жодного доказу в підтвердження недостовірності чи неповноти показників лічильника газу, що використовувалися ПрАТ «Кременчукгаз» для формування об`ємів спожитого Позивачем природного газу. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди.
У той час, позивач не надав до матеріалів справи жодних доказів фальсифікації показників, навіть не зазначив за який саме період показники лічильника були нібито безпідставно збільшені, яку саме суму нібито надлишкової плати заявлено до стягнення. Відтак протиправність поведінки відповідачів, як одна з передумов виникнення зобов`язання з відшкодування моральної шкоди, жодним чином не доведена
Як зазначалося ПрАТ «Кременчукгаз» є Оператором ГРМ. За змістом ч.1 статті 39 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року № 329- VIII Оператор газорозподільної системи не може провадити діяльність з видобутку, транспортування або постачання природного газу.
Пунктом 35 частини 1 статті 1 вищезгаданого закону визначено, що розподіл природного газу – господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. 
З системного аналізу приведених правовим норм, вбачається, що ПрАТ «Кременчукгаз» не має жодного відношення до діяльності з постачання природного газу, в той час як Позивач заявляє вимогу про зобов`язання провести перерахунок нарахувань саме за спожитий газ (як товар), а не за послуги з його розподілу, які надаються відповідачем.
Щодо вимоги про визнання дій ПрАТ «Кременчукгаз» щодо нарахування заборгованості без урахування здійснених платежів зазначив, що заборгованість за послуги з розподілу природного газу відсутня. Тож в силу відсутності останньої (заборгованості) очевидним є те, що відповідна вимога є безпідставною та просив у задоволенні позову відмовити.
Позивач у судовому засіданні підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги повністю.
Представники відповідачів в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, з підстав викладених у відзивах на позовну заяву.
Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем природного газу.
Згідно Постанови НКРЕКП від 04.06.2015 року № 1685 ТОВ «КРЕМЕНЧУКГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» отримав ліцензію на право постачання газу терміном дії з 01 липня 2015 року по 30 червня 2020 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2015 року № 758 затверджено «Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)», відповідно до якого ТОВ «КРЕМЕНЧУКГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» визначено постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам та релігійним організаціям до зміни постачальника природного газу.
Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 25 квітня 2017 року № 549 «Про видачу ліцензій з постачання природного газу ТОВ «КРЕМЕНЧУКГАЗ-ПОСТАЧАННЯ» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України.
Сторонами не заперечується, що 03.07.2020 року у домоволодінні ОСОБА_1 було замінено газовий лічильник ТОВ «Кременчукгаз Сервіс» в результаті чого після звірки даних в відділі бухгалтерського обліку було виявлено недоплату за спожитий газ в розмірі 16 326 грн 66 коп.
12.10.2020 року між сторонами був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газу № 135, відповідно до умов якого визначення графік погашення реструктуризованої заборгованості. 
З дослідженого графіку погашення заборгованості встановлено, що ОСОБА_1 зобов`язався сплатити борг впродовж шести місяців, по 2721,11 гривень щомісяця.
В подальшому, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 22.07.2020 року № 917-р ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (далі – Розпорядження) обрано постачальником «останньої надії» строком на три роки. Згідно з пунктом 26 частини першої статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» постачальник «останньої надії» — визначений КМУ постачальник, який не має права відмовити в укладенні договору постачання природного газу на обмежений період часу.
Пунктом 1 Розділу VI Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 (далі – Правила, Правила постачання), постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2501), який є публічним, а його умови – однаковими для всіх споживачів.
Згідно з пунктом 1.3. Типового договору цей Типовий договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Типового договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви- приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку.
Відповідно до пункту 1 наказу Міністерства енергетики Уіфаїни від 08.06.2022 року № 198, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.06.2O22 за № 637/37973 Про постачання природного газу побутовим споживачам (даді.- Наказ від 08.06.2022 № 198) на виконання рішення Кризового комітету, затвердженого наказом Міністерства енергетики Уіфаїни від 26.02.2022 № -87 «Про введення Кризової ситуації рівня надзвичайної ситуації» та протоколу засідання Кризового комітету від 03.06.2022 № 1; відповідно до Національного плану дій, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 02 листопада 2015 року № 687, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 листопада 2015 року за № 1458/27903; згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про ринок природного газу»; з урахуванням листа НКРЕКП від 03 червня 2022 року № 4521/16/7-22, було наказано ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснювати постачання природного газу побутовим споживачам на умовах Типового договору та базової річної пропозиції: з 01 травня 2022 року - побутовим споживачам, яких на день набрання чинності цим наказом внесено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи; з дня початку постачання природного газу постачальником «останньої надії» - побутовим споживачам, яких після набрання чинності цим наказом буде внесено до Реєстру споживачів постачальника «останньої надії» на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи. 
Споживача ОСОБА_1 за ЕІС-кодом 56XM27A06101135J у період з 19.10.2020 - 12.12.2021 року, було зареєстровано в Реєстрі споживачів постачальника «останньої надії» ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на підставі Розпорядження.
У подальшому, з 13.12.2021 року споживача ОСОБА_1 було автоматично включено до Реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на підставі постанови НКРЕКП «Про здійснення постачання природного газу побутовим споживачам на умовах базової річної пропозиції» № 2471 від 09.12.2021 та присвоєно особовий рахунок за № НОМЕР_2 .
З вказаного суд вбачає, що з 19.10.2020 року послуги з газопостачання споживачу ОСОБА_1 надавало ТОВ «ГК «Нафтогаз України».
Оскільки виплати за договором реструктуризації боргу позивачем здійснювалися вже після того як послуги з газопостачання почало надавати ТОВ «ГК «Нафтогаз України», ОСОБА_1 вважає дії ТОВ «Кременчукгаз-постачання» неправомірними щодо отримання коштів від нього по реструктуризації боргу згідно Договору № 135 від 12.10.2020 року та графіку погашення заборгованості в сумі 16 326,66 грн.
З вказаним твердженням суд не може погодитися, з огляду на наступне.
Як встановлено, зазначена заборгованість виникла за період грудень 2015 року – жовтень 2020 року, тобто в період, коли ТОВ «Кременчукгаз-постачання» було належним постачальником природного газу для домоволодіння позивача. 
Суд критично оцінює доводи позивача про те, що отримання ТОВ «Кременчукгаз-постачання» цих коштів є неправомірним, з огляду на таке.
По-перше, відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів. Договір реструктуризації № 135 є чинним, не розірваний, не визнаний судом недійсним, а тому породжує для сторін взаємні права та обов`язки.
По-друге, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Позивач, підписуючи договір реструктуризації та здійснюючи платежі згідно з графіком, фактично визнав наявність заборгованості перед ТОВ «Кременчукгаз-постачання» та добровільно її погашав.
Також суд вважає помилковими твердження позивача про те, що сплачені кошти повинні перераховуватися на користь ТОВ ГК «Нафтогазу України», оскільки позивач помилково ототожнює різні правовідносини.
Так, правовідносини з ТОВ «Кременчукгаз-постачання» – це виконання грошового зобов`язання, що виникло до жовтня 2020 року, а правовідносини з ТОВ «ГК «Нафтогаз України» – це зобов`язання з оплати газу, спожитого з жовтня 2020 року.
Суд звертає увагу, що зміна постачальника природного газу з ТОВ «Кременчукгаз-постачання» на ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (у зв`язку з набуттям останнім статусу постачальника «останньої надії» з жовтня 2020 року) не припиняє зобов`язань позивача перед попереднім постачальником. Це прямо випливає з положень Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу.
Таким чином, сплата позивачем коштів на виконання договору реструктуризації № 135 є належним виконанням зобов`язання перед ТОВ «Кременчукгаз-постачання», а отримання останнім цих коштів – правомірним.
Відповідно, позовна вимога про визнання дій ТОВ «Кременчукгаз-постачання» неправомірними щодо отримання коштів за договором реструктуризації № 135 задоволенню не підлягає.
Щодо вимог про зобов`язання ПрАТ «Кременчукгаз» провести перерахунок нарахувань за спожитий природний газ з урахуванням здійснених платежів по особовому рахунку НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та зобов`язати ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснити перерахунок за особовим рахунком НОМЕР_2 та виключити, заборгованість в сумі 16 550,36 грн, суд зазначає наступне.
З розрахунку заборгованості наданого ТОВ ГК «Нафтогаз України» встановлено, що за період з жовтня 2020 року по серпень 2025 року споживачу ОСОБА_1 за адресою споживання, нараховано до сплати за споживання природного газу 73549,37 гривень, з яких сплачено 56872 гривень. Борг станом на серпень 2025 року становить 16677,37 гривень.
З вказаного розрахунку вбачається, що у період з жовтня 2020 року по вересень 2022 року ОСОБА_1 за послуги постачання природного газу на користь ТОВ ГК «Нафтогаз України не сплачувалися.
В той час, з Виписки банку ПУМБ відділення № 1 в місті Кременчуці, по особовому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_3 встановлено, що з 08.09.2020 року по 06.07.2022 року позивачем перераховувалися кошти:
- за послуги розподілу природного газу ОСОБА_1 о/р НОМЕР_4 на рахунок НОМЕР_5 – належний ПАТ «Кременчукгаз»;
- та за послуги газопостачання ОСОБА_1 о/р НОМЕР_4 на рахунок НОМЕР_6 – належний ТОВ «КРЕМЕНЧУКГАЗ-ПОСТАЧАННЯ».
З роздруківки вибірки платежів (Додаток 1) встановлено, що за послуги газопостачання ОСОБА_1 почав сплачувати кошти на користь ТОВ ГК «Нафтогаз України» лише з жовтня 2022 року.
Тобто, з наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що з початку надання послуг з постачання природного газу ТОВ ГК «Нафтогаз України» з жовтня 2020 року та до жовтня 2022 року, ОСОБА_1 продовжував перераховувати кошти за послуги газопостачання на користь ТОВ «КРЕМЕНЧУКГАЗ-ПОСТАЧАННЯ», із них 16330 гривень у період з листопада 2020 року по квітень 2021 року за договором реструктуризації заборгованості № 135 від 12.10.2020 року.
Таким чином, після закінчення погашення заборгованості за договором про реструктуризацію від 12.10.2020 року та до початку сплати за послуги газопостачання на рахунок належного постачальника ТОВ ГК «Нафтогаз України», ОСОБА_1 сплачено кошти у розмірі 12000 гривень на користь ТОВ «КРЕМЕНЧУКГАЗ-ПОСТАЧАННЯ», який вже не являвся постачальником природного газу споживачу.
Про те, суд вважає, що позовні вимоги провести перерахунок нарахувань за спожитий природний газ з урахуванням здійснених платежів по особовому рахунку НОМЕР_1 , ОСОБА_1 та зобов`язати ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» здійснити перерахунок за особовим рахунком НОМЕР_2 та виключити заборгованість задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що між сторонами фактично виник спір щодо наявності переплати за спожитий природний газ.
Суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту – визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок – не відповідає характеру спірних правовідносин та належному способу захисту, визначеному законом, оскільки чинне законодавство України не передбачає автоматичного зарахування платежів, здійснених на користь одного постачальника (ТОВ «Кременчукгаз-постачання»), в рахунок погашення заборгованості перед іншим постачальником (ТОВ «ГК «Нафтогаз України»), навіть якщо йдеться про один і той самий об`єкт газоспоживання.
Такий перерахунок може відбутися виключно у випадках, передбачених статтею 601 ЦК України (припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог), однак для цього необхідна наявність зустрічної заборгованості ТОВ «Кременчукгаз-постачання» перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» 
Доказів існування такої домовленості або законної підстави для перерахування коштів матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що якщо особа внесла грошові кошти на виконання грошового зобов`язання, яке припинилося або не існувало, або внесла кошти у більшому розмірі, ніж це передбачено договором, такі кошти є безпідставно набутим майном і підлягають поверненню особі, яка їх сплатила, на підставі статті 1212 ЦК України незалежно від того, чи мало місце порушення з боку набувача цих коштів».
Також, у разі коли особою сплачено кошти за послуги, які фактично не надавалися, або сплачено у більшому розмірі, ніж встановлено, такі кошти є безпідставно отриманими, а захист прав особи, яка їх сплатила, має здійснюватися шляхом пред`явлення вимоги про їх повернення на підставі статті 1212 ЦК України, а не шляхом визнання дій відповідача неправомірними або зобов`язання провести перерахунок».
Ефективним способом захисту порушеного права у випадку безпідставного списання грошових коштів або їх надмірної сплати є позов про повернення безпідставно отриманих коштів на підставі статті 1212 ЦК України, а не позов про визнання дій неправомірними, оскільки останній не призводить до реального поновлення порушеного права».
Вказана позиція суду узгоджується з актуальною судовою практикою, зокрема викладеною у постановах ВП ВС від 07.02.2024 року № 910/3831/22, справа № 910/16102/20, 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 .
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач не заявляє вимоги про повернення йому коштів на підставі статті 1212 ЦК України.
Суд враховує, що обраний позивачем спосіб захисту (визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок) не призведе до реального поновлення його прав, оскільки навіть у разі задоволення таких вимог питання про наявність чи відсутність переплати залишиться невирішеним.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала».
Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 позов на підставі статті 1212 ЦК України є належним способом захисту у випадках, коли: майно (грошові кошти) передано на виконання неіснуючого зобов`язання; майно передано у більшому розмірі, ніж встановлено договором або законом; підстава, на якій майно було набуте, згодом відпала.
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України та ч. 2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог та при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вказане та оскільки позивачем обраний спосіб захисту (визнання дій неправомірними та зобов`язання провести перерахунок) не відповідає ефективному способу захисту, визначеному законом та практикою Верховного Суду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 509, 526, 1212 ЦК України, суд 

ВИРІШИВ:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газова Компанія «Нафтогаз України», Товариства з обмеженою відповідальністю «КРЕМЕНЧУКГАЗ ПОСТАЧАННЯ», Приватного акціонерного товариства «Кременчукгаз» про захист прав споживачів, визнання незаконними дій та відшкодування моральної шкоди – відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	О. О. Колотієвський