ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 лютого 2026 року   Справа № 906/726/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. ,  суддя Маціщук А.В. 

секретар судового засідання Новак С.Я. 
за участю представників сторін:
прокурора: Казнодій С.Д.
позивача: не з`явився 
відповідача 1: не з`явився
відповідача 2: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.25р. у справі №906/726/25, ухвалене суддею Кудряшовою Ю.В., повне рішення складено 13.11.25р.
за позовом Виконувача обов`язків керівника Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби 
до відповідача 1 Дочірнього підприємства "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач"
до відповідача 2 Відділу освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради 
про визнання недійсним договору та стягнення 629 130,00 грн.

Виконувач обов`язків керівника Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі позивача звернувся до суду з позовом, згідно якого просить:
- визнати недійсним договір про закупівлю товару від 27.09.2018 №111, укладений між Відділом освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради та Дочірнім підприємством Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач";
- стягнути з Дочірнього підприємства Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" на користь Відділу освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради 629 130,00 грн., а з Відділу освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради одержані ним за рішенням суду 629 130,00 грн. стягнути в дохід держави.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 03.11.2025р. - позов задоволено. Визнано недійсним договір про закупівлю товару від 27.09.2018 № 111, укладений між Відділом освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради та Дочірнім підприємством Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач". Стягнуто з Дочірнього підприємства Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" на користь Відділу освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради 629 130,00 грн., а з Відділу освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради одержані ним за рішенням суду 629 130,00 грн. стягнути в дохід держави. Стягнуто з Дочірнього підприємства Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" на користь Житомирської обласної прокуратури 6 232,48 грн. витрат по оплаті судового збору. Стягнуто з Відділу освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради - на користь Житомирської обласної прокуратури 6 232,48 грн. витрат по оплаті судового збору. 
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Дочірнє підприємство "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити строки для подання апеляційної скарги. Відкрити апеляційне провадження. Скасувати судове рішення від 03.11.2025 року по справі № 906/726/25 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову Виконувача обов`язків керівника Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби до 1) Дочірнього підприємства "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" 2) Відділу освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради про визнання недійсним договору та стягнення 629 130,00 грн.
Оскільки апеляційна скарга надійшла без матеріалів справи, суд апеляційної інстанції витребував їх у Господарського суду Житомирської області.
18.12.2025 матеріали справи №906/726/25 надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.12.2025 р. апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" на рішення господарського суду Житомирської області від 03.11.25р. у справі №906/726/25 - залишено без руху. Запропоновано Дочірньому підприємству "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги подати належні докази сплати судового збору в розмірі 11324,34 грн. та опис вкладення у цінний лист, як доказ надсилання апеляційної скарги Коростенській окружній прокуратурі або доказ надсилання апеляційної скарги до його електронного кабінету. 
02.01.2026р. представник Дочірнього підприємства "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" подав заяву про усунення недоліків.
Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.01.2026 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.25р. у справі №906/726/25. Запропоновано Коростенській окружній прокуратурі, Північному офісу Держаудитслужби та Відділу освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради надати апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу в строк до 13.01.2026 р.. Розгляд апеляційної скарги призначено на "29" січня 2026 р. об 11:45 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601 м. Рівне вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань №2.
13.01.2026 р. до суду апеляційної інстанції надійшов відзив від Коростенської окружної прокуратури в якому прокурор просить апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.202 р. у справі №906/726/25 – без змін.
15.01.2026р. в системі "Електронний суд" була сформована заява представника Відділу освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2026 р. заяву представника Відділу освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради - Лебєдєвої Людмили Василівни про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №906/726/25 - задоволено.
29.01.2026 р. представник Відділу освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради подав до суду апеляційної інстанції заяву про розгляд справи без участі представника, за наявними в матеріалах справи документами. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.01.2026 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на "26" лютого 2026 р. о 10:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 2(ВКЗ).
26.02.2026 р. від Дочірнього підприємства "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" до суду надійшла заява про проведення судового засідання без участі скаржника. 
В судовому засіданні прокурор заперечив доводи апеляційної скарги та надав додаткові пояснення, вважає що рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Представники позивач та відповідачів у судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд 

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що договір, укладений за підсумками відкритих торгів, результати яких спотворено антиконкурентними узгодженими діями всіх його учасників підлягають визнанню недійсними як такі, що завідомо суперечать інтересам держави та суспільства, його моральним засадам з умислу відповідача-1 на підставі частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України. Оскільки, наявні підстави для визнання недійсним оспорюваного договору відповідно до частини 1 статті 203, частини 1 статті 215, частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України, грошові кошти у розмірі 629 130,00 грн., сплачені Відділом освіти виконавчого комітету Коростенської міської ради (замовником) на виконання недійсного за рішенням суду договору №111 від 27.09.2018, підлягають поверненню відповідачем-1 відповідачу-2, а останнім - до бюджету.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення інших учасників справи. 
В апеляційній скарзі на Дочірнє підприємство "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" наголошує на тому, що при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином (тобто одержане винною стороною від добросовісної) повинно бути повернуто іншій стороні (тобто добросовісній), а одержане останньою (тобто одержане добросовісною стороною від винної) за рішенням суду стягується в дохід держави. Саме такий зміст має останнє речення частини 3 статті 228 ЦК України в позові. 
Однак прокурор неправильно розтлумачив зміст останнього речення частини 3 статті 228 ЦК України, і як наслідок сформулював позовні вимоги в частині наслідків недійсного правочину ( в частині стягнення), які суперечать закону, тому задоволенню не підлягають.
Вимоги особи, яка в судовому порядку домагається застосування реституції, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення правочину. Застосування реституції як наслідку недійсності правочину насамперед відновлює права учасників цього правочину. Інтерес іншої особи полягає в тому, щоб відновити свої права через повернення майна відчужувачу. Якщо ж повернення майна відчужувачу не відновлює права позивача, то суд може застосувати інший ефективний спосіб захисту порушеного права в межах заявлених позовних вимог.
Як вбачається з позовної заяви та доказів, що містяться в матеріалах справи, Виконувач обов`язків керівника Коростенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північного офісу Держаудитслужби звернувся до суду з позовом щодо застосування односторонньої реституції, що суперечить законодавству. Крім цього, згідно досліджених матеріалів в судовому засідання вбачається, що Виконувачу обов`язків керівника Коростенської окружної прокуратури було надано обґрунтовану та вмотивовану відповідь на звернення з посиланням на норми матеріального права та практику Верховного суду щодо відсутності повноважень Держаудитслужби на звернення до суду. 
З урахуванням викладеного вибір суб`єкта владних повноважень у якості позивача в даній справі не вказує на те, що позивач не належним чином виконував покладені на нього владні повноваження і не звернувся до суду, а у позивача – як у суб`єкта владних повноважень відсутні визначені законом повноваження.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, прокурор у відзиві вказує, що оспорюваний договір №111 від 27.09.2018 фінансувався за рахунок бюджетних коштів. Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність оспорюваного договору, на підставі якого ці кошти витрачено, такому суспільному інтересу не відповідають.
ДП «Квант» ПАТ «Електровимірювач», маючи намір щодо отримання незаконного права на укладення договору поставки № 111 від 27.09.2018 з метою одержання прибутку, порушуючи інтереси держави та суспільства, а також інших учасників ринкових відносин, усвідомлюючи протиправність таких дій, їх суперечність інтересам держави і суспільства, прагнучи та свідомо допускаючи настання протиправних наслідків, взяло участь у проведенні конкурентної процедури закупівлі, знівелювавши змагальність у ній, внаслідок чого безпідставно отримало державні кошти в сумі 629 130,00 грн.
Вищенаведене свідчить про наявність у ДП «Квант» ПАТ «Електровимірювач», умислу на укладення спірного Договору, який суперечить інтересам держави і суспільства з метою отримання прибутку.
Враховуючи наявність умислу лише у ДП «Квант» ПАТ «Електровимірювач», як сторони оспорюваного договору, одержані ним кошти у сумі 629 130,00 грн за цим правочином повинні бути повернуті іншій стороні договору, а отримані нею за рішенням суду кошти стягнуті в дохід держави.
Антиконкурентні узгоджені дії ДП «Квант» ПАТ «Електровимірювач» призвели до спотворення результатів торгів, порушивши тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається у зв`язку з наявністю лише справжньої конкуренції, а також безпідставного отримання підприємством прибутку. Зазначене у свою чергу, зумовлює недійсність, зокрема, укладеного з переможцем договору поставки, а також відшкодуванню завданих збитків відповідно до ч. 3 ст. 228 ЦК України,
З огляду на викладене прокурор стверджує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.
Відділом освіти виконавчого комітету Коростенської міської ради за кошти місцевого бюджету проведено відкриті торги на закупівлю "навчальні засоби (Дидактичні матеріали для комплектування кабінетів початкових класів "Нова українська школа")”, ідентифікатор закупівлі в системі "Ргоzогго" - UA- 2018-08-22-000683-а.
Відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій для участі у процедурі закупівлі тендерні пропозиції надали такі суб`єкти господарювання:
- ДП "Квант" ПрАТ "Електровимірювач". Тендерна пропозиція подана 05.09.2018 о 09:09, 07.09.2018 о 17:48, 11.09.2018 о 09:08, 12.09.2018 об 11:03;
- ФОП Камінський. Тендерна пропозиція подана 05.09.2018 о 16:00.
Відповідно до інформації, розміщеної в електронній системі "Ргоzогго", кінцевий строк подання тендерних пропозицій 06.09.2018 о 16:00.
Процедура електронних торгів розпочалася 07.09.2018 о 13:11 та завершилася 07.09.2018 о 13:32.
За результатами проведення електронного аукціону у процедурі закупівлі вищезазначені суб`єкти господарювання запропонували наступні ціни: 
- ДП "Квант" ПрАТ "Електровимірювач" - 629 130 грн.;
- ФОП Камінський - 631 860 грн.
Найбільш економічно вигідною визнано тендерну пропозицію ДП "Квант" ПрАТ "Електровимірювач".
27.09.2018 між Відділом освіти виконавчого комітету Коростенської міської ради (замовник) та Дочірнім підприємством "Квант" ПрАТ "Електровимірювач" (продавець) укладено договір про закупівлю товару від 27.09.2018 № 111, відповідно до якого замовник замовляє і оплачує ДК 021:2015 - 80520000-5 - Навчальні засоби (Дидактичні матеріали для комплектування кабінетів початкових класів "Нова українська школа") в кількості 30 комплектів, загальною вартістю 629 130,00 грн.
Розрахунок за поставлений товар здійснювався за рахунок бюджетних коштів за (п. 4.2 Договору).
Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 13.12.2018.
Також за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2018-08-22-000683-a/print/contractongoing/pdf/8c840a494ed2404584ad5ab5e69d127e?contract=19381ef30e9643fd932b3b0e58ddd1ad&np=1 в системі "Ргоzогго" міститься звіт про виконання договору про закупівлю.
Разом з цим, матеріали справи містять рішення Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.07.2024 № 60/105-р/к, яким визнано, що Дочірнє підприємство "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" (код ЄДРПОУ 25309678) та Фізична особа-підприємець Камінський Юрій Анатолійович вчинили порушення, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6, пунктом 1 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю - Навчальні засоби (Дидактичні матеріали для комплектування кабінетів початкових класів "Нова українська школа"), яка проводилась Відділом освіти виконавчого комітету Коростенської міської ради, у системі електронних державних закупівель "Prozorro". Ідентифікатор закупівлі - UA-2018-08-22-000683-a.
Відповідно до розділу 4 Встановлення атиконкурентних узгоджених дій аналіз матеріалів Справи свідчить про антиконкурентну узгоджену поведінку ДП "Квант" та ФОП Камінського під час підготовки та участі у процедурі закупівель, в результаті якої укладеного договір про закупівлю товару від 27.09.208 № 111, що підтверджується наступним:
- використання однакових ІР-адрес;
- пов`язаністю ДП "Квант" та ФОП Камінський через третіх осіб;
- наявністю господарських відносин між Відповідачами, а також між ФОП Камінським та засновником ДП "Квант";
- використанням ДП "Квант" та ФОП Камінським однакових електронних поштових скриньок;
- пов`язаністю ДП "Квант" та ФОП Камінського з третіми особами, ІР- адреси яких використовувались останніми;
- комунікацією між ДП "Квант" та ФОП Камінським шляхом обміну інформацією у вигляді телефонного спілкування;
- синхронністю дій у часі;
- нерозміщенні ФОП Камінським усіх документів, що вимагались тендерною документацією замовником;
- спільними властивостями файлів.
З огляду на вищезазначене, рішенням Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.07.2024 № 60/105-р/к встановлено, що ДП "Квант" та ФОП Камінський під час підготовки пропозицій для участі у закупівлі - Навчальні засоби (Дидактичні матеріали для комплектування кабінетів початкових класів "Нова українська школа"), яка проводилась Відділом освіти виконавчого комітету Коростенської міської ради, за допомогою електронної системи "Prozorro", ідентифікатор закупівлі в системі - UА-2018-08-22-000683-а, діяли не самостійно, а узгоджували свої дії та не змагалися між собою, що є обов`язковою умовою участі у конкурентних процедурах закупівель за Законом України "Про публічні закупівлі".
Узгодивши свою поведінку та свої тендерні пропозиції, ДП "Квант" та ФОП Камінський тим самим усунули конкуренцію та змагальність між собою, а отже спотворили результати проведення закупівлі - Навчальні засоби (Дидактичні матеріали для комплектування кабінетів початкових класів "Нова українська школа")”, яка проводилась Відділом освіти виконавчого комітету Коростенської міської ради, за допомогою електронної системи "Prozorro", ідентифікатор закупівлі в системі - UА-2018-08-22-000683-а, порушивши права замовника на отримання найбільш ефективних для нього результатів, а відтак, вчинили антиконкурентні узгоджені дії, заборонені Законом України "Про захист економічної конкуренції".
Таким чином, доказами, зібраними у справі №56-3.5/23-2019, доводиться, а дослідженням усієї сукупності факторів, що об`єктивно могли вплинути на поведінку ДП "Квант" та ФОП Камінський, не спростовується висновок адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про те, що дії ДП "Квант" та ФОП Камінський, які полягали у:
- використанні однакових ІР-адрес;
- пов`язаності ДП "Квант" та ФОП Камінський через третіх осіб;
- наявності господарських відносин між Відповідачами, а також між ФОП Камінським та засновником ДП "Квант";
- використанні ДП "Квант" та ФОП Камінським однакових електронних поштових скриньок;
- пов`язаності ДП "Квант" та ФОП Камінського з третіми особами, ІР- адреси яких використовувались останніми;
- комунікації між ДП "Квант" та ФОП Камінським шляхом обміну інформацією у вигляді телефонного спілкування;
- синхронності дій у часі;
- нерозміщенні ФОП Камінським усіх документів, що вимагались тендерною документацією замовником;
- спільних властивостях файлів,
що є узгодженою поведінкою, що стосується спотворення результатів закупівлі: "Навчальні засоби (Дидактичні матеріали для комплектування кабінетів початкових класів "Нова українська школа")”, яка проводилась Відділом освіти виконавчого комітету Коростенської міської ради, за допомогою електронної системи "Prozorro", ідентифікатор закупівлі в системі - UА-2018-08-22-000683- а.
Така поведінка ДП "Квант" та ФОП Камінського становить порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів тендерів (торгів) на закупівлю: Навчальні засоби (Дидактичні матеріали для комплектування кабінетів початкових класів “Нова українська школа"), заборонених відповідно до пункту 1 статті 50 та пункту 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції".
Також, вказаним рішенням відділення на ДП "Квант" накладено штраф у розмірі 30 000 грн. Справа Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 56-3.5/23-2019 щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції стосовно ФОП Камінського закрита у зв`язку зі смертю.
Дочірнє підприємство "Квант" не визнало встановлені обставини.
Проте, рішення від 25.07.2024 №60/105-р/к у двохмісячний строк до господарського суду відповідач-1 не оскаржив, відтак станом на день розгляду даної справи набрало чинності.
З метою захисту таких інтересів прокурор звернувся до суду з даним позовом.

4.Правові норми, які застосовуються апеляційним судом до спірних правовідносин.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Частинами 1 та 2 статті 5 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що здійснюючи правосуддя господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно із частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1, 3 статті 215 Цивільного кодексу України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Зміст правочину не може суперечити, зокрема, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1 статті 203 Цивільного кодексу України).
Згідно із частиною 3 статті 228 Цивільного кодексу України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при винесені рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави колегія суддів зазначає наступне.
Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з приписами частин 3, 4 статті 53 ГПК України, у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.
Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Відповідно до частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Згідно із частиною 3 даної статті, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.
Таким чином, прокурор має право здійснювати в господарському суді представництво законних інтересів держави, втому числі в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, за виключенням державних компаній.
Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
Слід звернути увагу на те, що договір № 111 від 27.09.2018 фінансувався за рахунок бюджетних коштів.
Правовідносини, пов`язані з використанням бюджетних коштів, становлять суспільний інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) оспорюваного договору, на підставі якого ці кошти витрачено, такому суспільному інтересу не відповідає.
Крім того, суб`єктом владних повноважень, наділеним компетенцією захищати інтереси держави у спірних правовідносинах є Північний офіс Держаудитслужби, який є позивачем у справі з огляду на наступне.
Відповідно до частини 4 статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі" Рахункова палата, Антимонопольний комітет України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України.
Моніторинг закупівель здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи (частина 1 статті 8 вказаного Закону).
Згідно з частиною 1 статті 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.
Головними завданнями органу державного фінансового контролю серед інших є здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, ефективним використанням коштів, дотриманням законодавства про закупівлі (частина 1 статті 2 названого Закону).
При цьому на підставі пунктів 8, 10 частини 1 статті 10 зазначеного Закону органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2016 року №43, Держаудитслужба є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.
Згідно з підпунктом 20 пункту 6 зазначеного Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.
Таким чином, саме Держаудитслужба наділена повноваженнями щодо здійснення заходів державного фінансового контролю з метою ефективного, законного, результативного використання державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів, у тому числі у сфері здійснення публічних закупівель.
Водночас відповідно до пункту 7 вищевказаного Положення Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.
При цьому, наказом Держаудитслужби від 02.06.2016 №23 затверджено Положення про Північний офіс Держаудитслужби, повноваження якого поширюються, зокрема, і на територію Житомирської області.
Верховний Суд у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі №924/1256/17 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 906/296/18, від 21 травня 2019 року у справі №912/895/18, від 29 травня 2019 року у справі №909/545/18, від 01 вересня 2020 року у справі №911/1534/19, від 06 жовтня 2020 року у справі №905/121/19 неодноразово вказував на наявність у Державної аудиторської служби України права на звернення до суду з позовами про визнання недійсними договорів про закупівлю та сформував однозначний правовий висновок, згідно з яким ця служба є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у таких правовідносинах.
З матеріалів справи вбачається, що Північний офіс Держаудитслужби уповноважений державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, проте, такого захисту фактично не здійснював.
Прокуратура листом від 28.03.2025 за вих. № 52-265вих-25 повідомила Північний офіс Держаудитслужби про існування порушення інтересів держави від укладення спірних договорів за наслідками тендеру, результати якого спотворено антиконкурентними узгодженими діями всіх його учасників і про наявність підстав для визнання їх недійсними як таких, що суперечать інтересам держави з умислу.
Управлінням Північного офісу Держаудитслужби у Житомирській області від 10.04.2025 за вих. № 260615-17/1003-2025 надано відповідь, в якій останній посилається на позицію Верховного Суду від 06.11.2020 у справі № 906/1024/19 щодо відсутності у органів державного фінансового контролю правових підстав для звернення до суду з позовом про стягнення з непідконтрольної їм установи (суб`єкта господарювання) коштів.
Відповідь на дані листи свідчить про те, що такий орган неналежно виконує свої повноваження щодо необхідного захисту, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом.
Отже, факт не звернення Північного офісу Держаудитслужби до суду з відповідним позовом свідчить про те, що вказаний орган не виконує своїх повноважень із захисту інтересів держави. Незалежно від причин не звернення до суду цей факт свідчить, що вказаний орган не виконує своїх повноважень із захисту інтересів держави.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що внаслідок нездійснення вказаним органом належних заходів інтереси держави залишалися незахищеними, а тому у прокурора виникло не тільки право, а й обов`язок відреагувати на їх порушення шляхом пред`явлення до суду позову у цій справі. Прокурором дотримано вимоги статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та попередньо до пред`явлення позову, листом від 28.03.2025 за вих. № 52-265вих-25 повідомлено позивача про прийняття рішення щодо представництва інтересів держави шляхом пред`явлення до суду цього позову.
Отже, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для здійснення прокуратурою представництва інтересів держави у суді.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсним договору, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Отже, наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору.
Такі висновки Верховного Суду щодо застосування частини першої статті 215 Цивільного кодексу України викладені у численних постановах, зокрема у постанові від 24 квітня 2020 року у справі № 522/25151/14-ц, а також у постановах від 22 червня 2020 року у справі № 177/1942/16-ц, від 25 березня 2024 року у справі № 336/6023/20, та є усталеними.
Згідно з частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Підставою недійсності спірного у цій справі договору прокурор визначив положення частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України та зазначив про те, що договір суперечить інтересам держави і суспільства, оскільки був укладений за результатом закупівлі, проведення якої відбулося з порушенням її учасниками законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосуються спотворення результатів закупівлі, з порушенням встановленого Законом України "Про публічні закупівлі" принципу добросовісної конкуренції серед учасників, які проявили недобросовісну поведінку, що підтверджується рішенням Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.07.2024 №60/105-р/к у справі №56-3.5/23-2019.
Відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.
Норми чинного законодавства не містять визначення понять "інтерес" загалом та "інтерес держави і суспільства" зокрема. Законодавство України не містить ні орієнтовного переліку сфер, у яких існують державні інтереси, ні критеріїв чи способів їх визначення.
Суд виходить з того, що державні інтереси - це інтереси, пов`язані з потребою у здійсненні загальнодержавних дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (див. рішення Конституційного Суду України у рішенні № 3-рп/99 від 08 квітня 1999 року).
Поняття "інтереси держави" має невизначений зміст, і в кожному конкретному випадку необхідно встановити, порушені чи ні інтереси окремої особи або держави. Інтереси держави - це закріплена Конституцією та законами України, міжнародними договорами (іншими правовими актами) система фундаментальних цінностей у найбільш важливих сферах життєдіяльності українського народу і суспільства.
Відповідно до висновку Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, викладеного у постанові від 20 березня 2019 року у справі №922/1391/18, та який був підтверджений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2025 року у справі №922/3456/23, аналіз частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України свідчить про те, що ознаками недійсного господарського договору, що суперечить інтересам держави і суспільства, є спрямованість цього правочину на порушення правового господарського порядку та наявність умислу (наміру) його сторін, які усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору. Метою такого правочину є його кінцевий результат, якого бажають досягти сторони. Мета завідомо суперечить інтересам держави та суспільства.
Колегія суддів зазначає, що для правильного вирішення спору у цій справі при застосуванні частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України необхідно встановити, у чому конкретно полягала завідомо суперечна інтересам держави і суспільства мета укладення спірного договору, якою із сторін і в якій мірі виконано зобов`язання, а також наявність наміру (умислу) у кожної із сторін.
При цьому, суд зазначає, що не будь-які порушення актів цивільного законодавства, вчинені під час укладення договору, мають своїм наслідком невідповідність правочину інтересам держави і суспільства.
Наявність у сторін (сторони) правочину такого наміру (умислу) означає, що вони (вона), виходячи з обставин справи, усвідомлювали або повинні були усвідомлювати протиправність укладеного договору і суперечність його мети інтересам держави і суспільства та прагнули або свідомо допускали настання протиправних наслідків.
Отже, для застосування положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, прокурор мав довести, що спірний правочин за своєю суттю є протиправним, спрямованим на порушення інтересів держави та суспільства.
Однак, як встановив суд першої інстанції, прокурор в позовній заяві в обґрунтування недійсності спірного договору на підставі частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України послався на те, що спірний договір був укладений з порушенням принципу добросовісної конкуренції серед учасників.
Тобто, фактично доводи прокурора зводяться до обставин порушення учасниками закупівлі правил конкуренції, які були допущені під час проведення процедур закупівлі, а не до того, що безпосередньо сам укладений договір порушує інтереси держави та суспільства.
Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19 грудня 2025 року у справі № 922/3456/23 уточнила попередні висновки Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, які, зокрема містилися у постановах від 13 листопада 2024 року у справі № 911/934/23, від 17 жовтня 2024 року у справі №914/1507/23 та в інших постановах. Згідно з уточненими висновками Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України ця норма права передбачає санкції конфіскаційного характеру, які передбачають стягнення усього отриманого за правочином на користь держави. Ці санкції спрямовані не на відновлення правового стану, який існував до порушення, а на покарання осіб, які порушили законодавчу заборону вчиняти правочин, який не відповідає інтересам держави і суспільства.
Конфіскація без вироку суду розглядається Європейським судом з прав людини як втручання у право власності, захищене статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Застосування наслідків, передбачених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, є втручанням держави у право власності приватних осіб. Тому підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
З огляду на конфіскаційний характер санкції, передбаченої частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, який суд не може змінити, як і зменшити розмір, ця стаття може застосовуватися у виключних випадках порушення інтересів держави та суспільства, які, зокрема, можуть мати місце при вчинені особою кримінального злочину (тобто, за наявності обвинувального вироку суду, що набрав законної сили), або дій, якими державі та суспільству завдані значні збитки, а винна особа відповідно незаконно, безпідставно збагатилася (на суму, співставну із вартістю того, що стягується на користь держави, для дотримання принципу пропорційності втручання). Ця норма не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання будь-яких норм чинного законодавства, яке регулює господарську діяльність, зокрема законодавства про захист конкуренції.
Дослідивши доводи, наведені прокурором в обґрунтування підстав недійсності спірного у цій справі договору, судом апеляційної інстанції встановлено, що прокурором не було надано доказів, які б підтвердили завідомо суперечливу інтересам держави і суспільства мету укладення спірного правочину, наявність його протиправних наслідків, а також умисел сторін на укладення договору, що суперечить зазначеним інтересам, зокрема, не довів спрямованість і відповідність спірного правочину ознакам, які б свідчили про посягання на суспільні, економічні чи соціальні основи держави і суспільства.
При цьому, обвинувальний вирок у кримінальному провадженні, який би мав преюдиційне значення для цієї господарської справи, відсутній та прокурором суду не надавався.
Прокурор в обґрунтування позову послався лише на рішення Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.07.2024 у справі №56-3.5/23-2019.
Крім того, як було зазначено вище, відповідно до висновку Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України у випадку порушення суб`єктом господарювання законодавства про захист конкуренції, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2025 року у справі №922/3456/23, антиконкурентна поведінка учасника закупівлі не завжди має за мету завдати шкоди державі чи підірвати її інтереси і сама по собі не трансформує правочин у такий, що суперечить інтересам держави та суспільства у розумінні частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України. Ця норма права не може бути застосована у випадку порушення суб`єктом господарювання законодавства про захист конкуренції.
З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що обставини допущення учасниками спірної закупівлі і, зокрема Дочірнього підприємства "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач", при її проведенні порушення законодавства про захист економічної конкуренції, принципу добросовісної конкуренції, вчинення антиконкурентних узгоджених дій, на які послався прокурор в обґрунтування позову, не є підставами для визнання недійсним спірного договору з підстав його суперечності інтересам держави та суспільства.
Прокурор не надав доказів наявності на ринку на час проведення спірної закупівлі більш вигідних для замовника цінових пропозицій, доказів того, що товар за спірним договором був поставлений за завищеними цінами або того, що аналогічні товари могли бути поставлені з використанням менших ресурсів, а також доказів невідповідності кількості, вартості або якості поставленого Дочірнім підприємством "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" товару розміру завданих замовнику збитків, наявності інших порушень при виконанні умов договору про закупівлю.
Судова колегія також враховує, що прокурор не посилався на відповідні обставини та на обставини того, що внаслідок укладення оспорюваного договору держава понесла майнову шкоду.
Предметом закупівлі були Навчальні засоби (Дидактичні матеріали для комплекктування кабінетів початкових класів «Нова українська школа»), тобто за рахунок виконання Дочірнім підприємством "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" оспорюваного договору Відділ освіти Виконавчого комітету Коростенської міської ради задовольнив свої потреби у поставці товару. Спірний договір є виконаним його сторонами у повному обсязі.
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для визнання недійсним спірного договору за статтею 228 Цивільного кодексу України, а також і для застосування особливого виду наслідків недійсності такого правочину, визначених частиною третьою статті 228 Цивільного кодексу України, оскільки прокурор не довів наявності суперечності спірного договору інтересам держави та суспільства.
Висновки суду щодо застосування частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України у сукупності зі статтями 203, 216 Цивільного кодексу України повністю узгоджуються з останніми висновками Верховного Суду щодо застосування цих норм права, викладеними у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 грудня 2025 року у справі № 922/3456/23.
З огляду на неправильне застосування судом першої інстанції зазначеної норми права при вирішенні спору у даній справі, рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2025 у справі №906/726/25 слід скасувати та відмовити в задоволенні позову заступника щодо визнання недійсним договору про закупівлю за державні кошти та застосування наслідків відповідної недійсності з підстав, викладених вище.
Така правова позиція також відповідає висновкам, викладеним Верховним Судом у постановах від 20.01.2026 у справі №910/7385/23, від 04.02.2026 у справі №913/330/23, від 05.02.2026 у справі №904/1499/23, від 20.01.2026 у справі №907/178/24, від 05.02.2026 у справі №922/4420/23, постанови в яких ухвалено Верховним Судом після ухвалення постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.12.2025 у справі № 922/3456/23.
За вказаних обставин, виходячи із системного аналізу обставин, встановлених при розгляді справи у їх сукупності та наданих доказів, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо законності і обґрунтованості, висновки суду не відповідають встановленим обставинам, а доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, щодо помилкового застосування судом норм матеріального права знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а відтак наявні правові підстави для її задоволення.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що в апеляційній скарзі Дочірнього підприємства "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" наведено достатні та переконливі доводи, на підставі яких колегія суддів дійшла до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги. 
А відтак, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Житомирської області необхідно скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
За таких обставин, враховуючи положення статті 275 та статті 277 ГПК України апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2025р. у справі №906/726/25 слід задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції. Прийняти нове рішення про відмову у позові.
Водночас під час розгляду апеляційної скарги судом встановлено, що скаржником при її поданні сплачено судовий збір лише за вимогу майнового характеру у розмірі 11 324,50 грн за оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.2025 у справі №906/726/25. 
Разом з тим, апеляційна скарга також містить вимогу немайнового характеру, а саме щодо визнання недійсним договору про закупівлю товару, за подання якої судовий збір скаржником сплачено не було. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність стягнення зі прокуратури судового збору за розгляд апеляційної скарги в частині немайнової вимоги у розмірі 3 633,60 грн у дохід Державного бюджету України.
Здійснити розподіл судових витрат у відповідності до ст.129 ГПК України. 
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" на рішення Господарського суду Житомирської області від 03.11.25р. у справі №906/726/25 - задовольнити, рішення Господарського суду Житомирської області скасувати. Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Житомирської обласної прокуратури (10008, Житомирська обл., місто Житомир, вул. Святослава Ріхтера, будинок 11 код ЄДРПОУ 02909950) на користь Дочірнього підприємства "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач" (10003, Україна, Житомирська обл., місто Житомир, Майдан Перемоги, будинок 10, код ЄДРПОУ 25309678) 11324,34 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнути з Житомирської обласної прокуратури (10008, Житомирська обл., місто Житомир, вул. Святослава Ріхтера, будинок 11 код ЄДРПОУ 02909950) в Дохід Державного бюджету 3633,60 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Господарському суду Житомирської області видати накази

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/726/25 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "05" березня 2026 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л. 

Суддя   Василишин А.Р. 

Суддя   Маціщук А.В.