ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4109/26 Справа № 212/9051/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 березня 2026 року м. Кривий Ріг
справа № 212/9051/25
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Остапенко В.О.
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.
сторони:
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 
відповідач ОСОБА_1 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Підодвірний Тарас Іванович, на заочне рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 10 листопада 2025 року, яке ухвалено суддею Дехтою Р.В. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 10 листопада 2025 року,
УСТАНОВИВ:
В серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі – ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовна заява мотивована тим, що 13 серпня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» було укладено Кредитний договір № 2396533. Відповідач вимог вказаного Договору не виконав. На підставі Договору про відступлення права вимоги від 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 41 від 24 січня 2025 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 096 грн, з яких 5 800 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 174 грн - сума заборгованості за відсотками, 10 730 грн - сума заборгованості за пенею, 1 392 грн - комісія за надання позики.
Крім того, 28 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 73423466. Відповідач вимог вказаного Договору не виконав. На підставі Договору про відступлення права вимоги від 27 березня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаним у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 27 березня 2025 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24 003,75 грн, з яких 7 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 395,75 грн сума заборгованості за відсотками, 14 985 грн сума заборгованості за пенею, 1 125 грн комісія за надання кредиту.
Крім того, 01 червня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 7948285, який підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. ТОВ «Авентус Україна» надало клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідач вимог вказаного Договору не виконав. 24 квітня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 24042025, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 24 квітня 2025 року до вказаного Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 912 грн, з яких: 7 200 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 880 грн - сума заборгованості за відсотками, 4 832 грн - сума заборгованості за пенею.
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором позики № 2396533 від 13 серпня 2024 року у розмірі 18 096 грн, за кредитним договором № 73423466 від 28 вересня 2024 року у розмірі 24 003,75 грн та за кредитним договором №7948285 від 01 червня 2024 року у розмірі 23 912 грн, а всього просив стягнути заборгованість за договорами на загальну суму 66 011,75 грн та понесені судові витрати.
Заочним рішенням Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 10 листопада 2025 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором № 2396533 від 13 серпня 2024 року у розмірі 18 096 грн, з яких 5 800 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 174 грн сума заборгованості за відсотками, 10 730 грн сума заборгованості за пенею, 1 392 грн комісія за надання позики.
За Договором позики № 73423466 від 28 вересня 2024 року у розмірі 24 003,75 грн, з яких 7 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 395,75 грн сума заборгованості за відсотками, 14 985 грн сума заборгованості за пенею, 1 125 грн комісія за надання кредиту.
За Кредитним договором № 7948285 від 01 червня 2024 року у розмірі 23 912 грн, з яких 7 200 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 880 грн сума заборгованості за відсотками, 4 832 грн сума заборгованості за пенею.
Всього стягнуто заборгованість за договорами у загальному розмірі: 66 011,75 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» витрати на оплату судового збору в сумі 3 028 грн. 
Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 26 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 10 листопада 2025 року залишено без задоволення. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Підодвірний Т.І., посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача посилається на те, що позивачем по справі надано суду першої інстанції роздруківку невідомого походження, яку останній намагається видати за нібито укладений кредитний договір від 01 червня 2024 року № 7948285, від 13 серпня 2024 року № 2396533, від 28 вересня 2024 року № 734234661. В той же час, у матеріалах справи відсутні: оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору, відсутня інформація щодо того, чи проходила особа яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору. Отже, матеріали судової справи взагалі не містять жодного доказу, що нібито укладення договору від від 01 червня 2024 року № 7948285, від 13 серпня 2024 року № 2396533, від 28 вересня 2024 року № 734234661 відбувалось в порядку визначеному чинним законодавством.
Зазначає, що неможливо перевірити підписання відповідачем оспорюваноих кредитних правочинів, оскільки тільки докази накладення кваліфікованого електронного підпису первісного кредитора (кредитодавця) можуть слугувати доказом таких фактів, але позивачем вони не надані.
Суд першої інстанції безпідставно поклав обов`язок доведення обставин не укладання договору в електронному виді на відповідача, оскільки саме ТОВ «ФК «ЄАПБ» мало надати суду відповідні докази, як особа, в розпорядження якої мають перебувати такі докази, та особа, яка мала вчинити активні дії щодо проведення ідентифікації особи відповідача та перерахування на його рахунок коштів.
Також апелянт посилається на те, що належними та допустимими доказами, які б могли підтвердити отримання відповідачем коштів є первинні документи оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які встановлюють розмір заборгованості, які не були надані суду першої інстанції.
Матеріали справи не містять доказів, підтверджуючих належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме відповідачеві, як і доказів належності відповідачу номера телефону, на який був направлений цифровий ідентифікатор. Відтак, з огляду на докази, наявні в матеріалах справи, суд позбавлений можливості ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, оскільки повної інформації щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідача матеріали справи не містять. Позивачем також не надано до позовної заяви і доказів існування будь-яких правовідносин між первісним кредитором та платіжною системою, на яку посилається суд першої інстнації, яке здійснило переказ коштів на рахунок, який за твердженням позивача належить відповідачу. 
Вважає, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до за нібито укладеним кредитним договором від 13 серпня 2024 року № 2396533, від 28 вересня 2024 року № 734234661 до ТОВ «ФК «ЄАПБ», оскільки відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав .
Зазначає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13 серпня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» було укладено Кредитний договір № 2396533.
За умовами Договору Товариство зобов`язалося передати Клієнту у власність грошові кошти (позику) в сумі 5 800 грн строком на 30 днів, за яким нараховується 0,01 % на день до повного повернення кредиту, комісія за надання позики 26,71 % від суми позики.
На підставі Договору про відступлення права вимоги від 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаним у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників № 41 від 24 січня 2025 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 096 грн, з яких 5 800 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 174 грн сума заборгованості за відсотками, 10 730 грн сума заборгованості за пенею, 1 392 грн комісія за надання позики.
Крім того, 28 вересня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 73423466.
За умовами Договору Товариство зобов`язалося передати Клієнту у власність грошові кошти (позику) в сумі 7 500 грн строком на 30 днів, за яким нараховується 0,175 % на день до повного повернення кредиту, комісія за надання позики 15,00 % від суми позики.
На підставі Договору про відступлення права вимоги від 27 березня 2021 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаним у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників № 2 від 27 березня 2025 року до Договору факторингу № 27/03/25 від 27 березня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 24 003,75 грн, з яких 7 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 395,75 грн сума заборгованості за відсотками, 14 985 грн сума заборгованості за пенею, 1 125 грн комісія за надання кредиту.
Крім того, 01 червня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 7948285, який підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. ТОВ «Авентус Україна» надало клієнту фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
24 квітня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 24042025, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників від 24 квітня 2025 року до вказаного Договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23 912 грн, з яких: 7 200 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 880 грн - сума заборгованості за відсотками, 4 832 грн - сума заборгованості за пенею.
Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості у розмірі 66 011,75 грн, з яких: за Кредитним договором № 2396533 від 13 серпня 2024 року у розмірі 18 096 грн, з яких 5 800 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 174 грн сума заборгованості за відсотками, 10 730 грн сума заборгованості за пенею, 1 392 грн комісія за надання позики. За Договором позики № 73423466 від 28 вересня 2024 року у розмірі 24 003,75 грн, з яких 7 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 395,75 грн сума заборгованості за відсотками, 14 985 грн сума заборгованості за пенею, 1 125 грн комісія за надання кредиту. За Кредитним договором № 7948285 від 01 червня 2024 року у розмірі 23 912 грн, з яких 7 200 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 880 грн сума заборгованості за відсотками, 4 832 грн сума заборгованості за пенею, суд першої інстанції виходив з факту отримання позичальником ОСОБА_1 кредитних коштів та неналежного виконання зобов`язань за укладеними кредитними договорами позичальником в частині повернення кредитних коштів, у зв`язку з цим, вимагати від відповідача повернення заборгованості за кредитним договором.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
В цій справі судом першої інстанції правильно встановлено, що для підписання кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ч.ч. 6-8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір.
Отже, договори про надання кредитних коштів підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.
Доказів протилежного матеріали справи не містять.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що кредитні договори між первісними кредиторами та ОСОБА_1 були укладені в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. При цьому ОСОБА_1 на вебсайтах товариств подав заявки на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту шляхом натискання відповідної кнопки, після чого товариства надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач і використав для підтвердження підписання кредитних договорів та того, що укладення кредитних договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитні договори не були б укладені між первісними кредиторами, суд дійшов висновку, що ці правочини відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача.
Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Так, права вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 2396533 від 13 серпня 2024 року, укладеного між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Договорів факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року.
Права вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 73423466 від 28 вересня 2024 року укладеного між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Договорів факторингу № 27/03/25 від 27 березня 2025 року.
Також, права вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 7948285 від 01 червня 2024 року укладеного між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Договору факторингу № 24042025 від 24 квітня 2025 року.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.
У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України.
Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Так, у зв`язку із неналежним виконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе грошових зобов`язань, у останнього утворилася заборгованість перед первісними кредиторами, право вимоги щодо яких на підставі вищезазначених договорів факторингу та реєстрів боржників до договорів факторингу перейшло до позивача. 
На підставі наведеного вище суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про отримання позичальником ОСОБА_1 кредитних коштів, неналежного виконання зобов`язань за укладеними кредитними договорами позичальником в частині повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим, як наслідок, наявністю правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості у розмірі 66 011,75 грн, з яких: за Кредитним договором № 2396533 від 13 серпня 2024 року у розмірі 18 096 грн, з яких 5 800 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 174 грн сума заборгованості за відсотками, 10 730 грн сума заборгованості за пенею, 1 392 грн комісія за надання позики. За Договором позики № 73423466 від 28 вересня 2024 року у розмірі 24 003,75 грн, з яких 7 500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 395,75 грн сума заборгованості за відсотками, 14 985 грн сума заборгованості за пенею, 1 125 грн комісія за надання кредиту. За Кредитним договором № 7948285 від 01 червня 2024 року у розмірі 23 912 грн, з яких 7 200 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 880 грн сума заборгованості за відсотками, 4 832 грн сума заборгованості за пенею.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення кредитних договорів в порядку, визначеному чинним законодавством, та на зазначених позивачем умовах, є безпідставними, оскільки як вбачається зі змісту кредитних договорів між позичальником та кредиторами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору.
Підпис відповідача під договорами свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України.
Кредитні договори підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договорів не заявляв додаткових вимог щодо їх умов; не оспорював кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.
Отже, підписавши кредитні договори, ОСОБА_1 посвідчив свою обізнаність та згоду з хї умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредитів до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.
Матеріалами справи підтверджено, що між первісними кредиторами (позикодавцями) та відповідачем у цій справі були укладені кредитні договори, за умовами яких відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договорами строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами договорів розмірі за користування такими кредитними коштами. Тобто, сторони погодили порядок та строки виконання зобов`язання.
Водночас, доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тіла кредиту матеріали справи не містять.
У справі, що розглядається, судом першої інстанції надано відповідь на всі істотні питання, що виникли під час кваліфікації спірних відносин. Наявність у апелянта іншої точки зору на встановлені судом обставини та щодо оцінки наявних у матеріалах доказів не спростовує законності та обґрунтованості прийнятих судом першої інстанції рішення та фактично зводиться до спонукання суду апеляційної інстанції до прийняття іншого рішення - на користь апелянта.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих і правильних висновків суду першої інстанції.
Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених апелянтом у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 66 011,75 грн, що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Підодвірний Тарас Іванович, залишити без задоволення.
Заочне рішення Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 10 листопада 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 05 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: