12.03.2026 Справа № 756/1450/26

ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/1450/26
1-кп/756/1159/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.03.2026            місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючий суддя     ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання    ОСОБА_2 , 
провівши відкрите підготовче судове засідання в залі суду в місті Києві на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні №12025100050002641 від 29.10.2025 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, зареєстрованого у цьому АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України судимості немає,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 3692 КК України,
за участю учасників судового провадження:
прокурор      ОСОБА_4 , 
обвинувачений     ОСОБА_5 , 
захисник      ОСОБА_6 , 
в с т а н о в и в:
02.02.2026 з Оболонської окружної прокуратури м. Києва до Оболонського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12025100050002641 від 29.10.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 3692 КК України разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 02.02.2026 між прокурором у кримінальному провадженні №12025100050002641 від 29.10.2025 - прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , з одного боку, та підозрюваним у цьому ж кримінальному провадженні - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_6 .
Так, з обвинувального акта та угоди про визнання винуватості вбачається, що вимог п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який діє включно по даний час.
При цьому, не пізніше 27.10.2025 ОСОБА_7 , достовірно знаючи про дію воєнного стану та окремих обмежень на території України, пов`язаних з вторгненням російської федерації, зокрема, із призовом військовозобов`язаних осіб до служби в Збройних силах України, оголошення таких осіб в розшук за територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (надалі - ТЦК та СП), режимом в`їзду та виїзду за межі території України, попередньо вступив у злочинну змову з ОСОБОЮ №1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), з метою вчинення умисного кримінального правопорушення з корисливих мотивів.
Так, 27.10.2025 залучений слідчим до конфіденційного співробітництва ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зателефонував за контактним номером телефону ОСОБІ №1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), який на виконання спільного злочинного плану із ОСОБА_5 , пообіцяв ОСОБА_8 в телефонній розмові, що за грошову винагороду у сумі 20 000 грн, останній може вплинути на службових осіб ТЦК та СП для прийняття рішення зняття ОСОБА_8 з розшуку, та в подальшому вони офіційно працевлаштують його на підприємство критичної інфраструктури для отримання бронювання від мобілізації.
З цією метою ОСОБА №1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), на виконання злочинного плану, за попередньою змовою групи осіб, передав ОСОБА_5 контактний номер телефону ОСОБА_8 , який в свою чергу, виконуючи відведену йому роль, зателефонував останньому в месенджері «WhatsApp» та почав наполягати перерахувати грошові кошти у сумі 20 000 грн на відповідний банківський рахунок, оскільки процес зняття ОСОБА_8 вже в процесі виконання, та маючи на меті надати ОСОБА_8 обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , який відповідно до положень ч. 3 ст. 18 КК України, є службовою особою, яка обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій та яка наділяється повноважним органом державної влади, пообіцяв, що після надходження вказаних коштів, начальником вищевказаного ІНФОРМАЦІЯ_3 буде внесено відповідні відомості до реєстру «Резерв+», та його буде автоматично знято з розшуку ТЦК та СП, про що останній отримає документальне підтвердження.
За таких обставин, 31.10.2025 ОСОБА №1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження), діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, за попередньою змовою із ОСОБА_5 , надіслав ОСОБА_8 в месенджері «WhatsApp» номер банківської картки, володільцем якої є ОСОБА_5 , на яку необхідно перерахувати попередньо обумовлену суму коштів 20 000 грн.
В подальшому, 31.10.2025, в період часу з 18:18 по 18:33, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 , на виконання наданих ОСОБА_5 обіцянок, через банківський термінал надіслав двома транзакціями грошові кошти у загальній сумі 10 000 грн на наданні попередньо банківські рахунки за вплив на службових осіб ТЦК та СП щодо прийняття рішення про внесення інформації відносно ОСОБА_8 до системи «Резерв+» про зняття останнього з розшуку ТЦК та СП. 
За інформацією, яку ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , для зняття останнього з розшуку та оформлення відповідних документів для офіційного працевлаштування на підприємство критичної інфраструктури, необхідно почекати приблизно 2-3 тижні, тим самим завірив останнього у можливості отримання документів для отримання бронювання.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, 05.11.2025 ОСОБА_5 знову зателефонував ОСОБА_8 в месенджері «WhatsApp», та почав просити перерахувати іншу частини грошових коштів у сумі 10 000 грн, пояснюючи це тим, що після повної оплати його остаточно буде знято з розшуку та він приступить до оформлення документів для подальшого працевлаштування ОСОБА_8 на підприємство критичної інфраструктури.
Після цього, того ж дня, тобто 05.11.2025 року, в період часу з 19:18 по 19:25, перебуваючи за адресою: місто Київ, просп. Степана Бандери, 23, ОСОБА_8 , у відповідності до наданих ОСОБА_5 обіцянок, через банківський термінал надіслав двома транзакціями грошові кошти у загальній сумі 10 000 грн на наданні того ж дня ОСОБА_5 банківські рахунки імітовані АТ «Універсал Банк» та АТ «ПУМБ», для повної оплати за вплив на службових осіб ТЦК та СП щодо прийняття рішення про внесення інформації відносно ОСОБА_8 до системи «Резерв+» для зняття останнього з розшуку ТЦК та СП.
Завершуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_5 та ОСОБА №1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) пообіцяли ОСОБА_8 здійснити вплив на прийняття рішення службовими особами ТЦК та СП щодо зняття з розшуку останнього та продовжили запевнювати останнього про дієвість свої намірів після перерахування грошових коштів у сумі 20 000 грн. Однак на прохання отримати відповідні підтверджуючі документи про зняття з розшуку ОСОБА_5 вигадуючи будь-які обставини пов`язані з вигаданою роботою, уникав особистої зустрічі з ОСОБА_8 . 
За таких обставин, за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_5 та ОСОБА №1 (матеріали щодо якої виділено в окреме провадження) надали з корисливих мотивів з прямим умислом та з метою особистого збагачення обіцянку ОСОБА_8 до 02.12.2025 здійснити вплив за надання неправомірної вигоди для себе у загальній сумі 20 000 грн на прийняття рішення службовими особами ТЦК та СП щодо зняття з розшуку останнього.
Такі дії ОСОБА_7 сторона обвинувачення кваліфікувала за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 3692 КК України як «обіцянка здійснити вплив за надання неправомірної вигоди для себе на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчиненій за попередньою змовою групою осіб».
Угода про визнання винуватості укладена 02.02.2026 у приміщенні Оболонської окружної прокуратури м. Києва (місто Київ, вул. Героїв полку «Азов», 10) у порядку, передбаченому статтями 468, 469 та 472 КПК України, в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025100050002641 від 29.10.2025.
Сторонами цієї угоди є:
прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , котрому на підставі статей 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №12025100050002641 від 29.10.2025;
підозрюваний (обвинувачений) у вказаному кримінальному провадженні - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Угода про визнання винуватості укладена між сторонами за участю захисника підозрюваного (обвинуваченого) - адвоката ОСОБА_6 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС №11305/10 від 01.11.2023).
Угода про визнання винуватості містить: формулювання підозри/обвинувачення, правову кваліфікацію із зазначенням статей (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що наведено вище за текстом мотивувальної частини вироку; істотні для кримінального провадження обставини; беззастережне визнання підозрюваним/обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень; узгоджене покарання та згода підозрюваного/обвинуваченого на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.
Так, згідно з даною угодою, прокурор та підозрюваний/обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 3692 КК України, останній у повному обсязі сформульованої підозри/обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину. Також сторони угоди узгодили покарання підозрюваному/обвинуваченому ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 3692 КК України у виді штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.
Угода про визнання винуватості також містить інформацію про роз`яснення належним чином підозрюваному/обвинуваченому ОСОБА_5 : - про наслідки її укладання та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України; - про наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, а також і про наслідки відмови від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Угода про визнання винуватості скріплена підписами сторін (прокурора і підозрюваного), а також підписана захисником ОСОБА_6 .
Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним/обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні, зазначивши, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив затвердити угоду про визнання винуватості й призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену сторонами міру покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену міру покарання, при цьому ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 3692 КК України, за викладених в угоді про визнання винуватості обставин.
Захисник ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні, підтримавши позицію свого підзахисного, проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечувала та просила суд затвердити.
На виконання вимог ст. 474 КПК України судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 ознайомлений та усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також розуміє та погоджується з покладеними на нього обов`язками. Крім того, судом встановлено, що угода про визнання винуватості укладена між сторонами добровільно, тобто без застосування примусу, погроз, насильства та не є наслідком обіцянок, дій або інших обставин, ніж ті, які нею передбачені.
Заслухавши позиції сторін кримінального провадження, переконавшись, що укладення угоди сторонами є добровільним, встановивши, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого останній визнає себе винуватим, вид та розмір покарання та інші визначені в угоді заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди судом, цілком розуміє свої права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього Кодексу, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, водночас наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості, суд, перевіривши відповідність укладеної угоди про визнання винуватості вимогам закону, приходить до висновку про наявність підстав для угоди про визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченому ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 3692 КК України. 
Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень статей 50, 65-67, 75 КК України, з урахуванням характеру та ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, даних про особу обвинуваченого, котрий в силу ст. 89 КК України судимості немає, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні неповнолітнього сина ( ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також наявності обставин, що пом`якшують покарання, що відображено в змісті угоди (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення) та відсутності таких, що його обтяжують.
Таким чином, суд вважає, що узгоджене сторонами угоди основне покарання відповідає загальним засадам його призначення, які встановлені законом України про кримінальну відповідальність, його вид та строк знаходиться у межах санкції ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 3692 КК України. 
З огляду на викладене, оскільки зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України, умови угоди про визнання винуватості також відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин, ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 3692 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .
Цивільний позов у кримінальному провадженні - відсутній.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Разом із цим, приймаючи рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 05.12.2025 стосовно ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) з покладенням процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України (справа №756/19582/25).
До матеріалів кримінального провадження долучено квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № N1MRW4148М від 10.12.2025, яка підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м.Києві  ОСОБА_5 застави в розмірі 60 560 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят).
Жодних доказів на підтвердження порушень ОСОБА_5 обов`язків, покладених на нього при застосуванні запобіжного заходу, що є підставою для звернення застави в дохід держави та зарахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України, суду не надано та таких обставин у результаті судового провадження судом не встановлено. 
З огляду на викладене, враховуючи умови укладеної угоди про визнання винуватості, суд вважає, що запобіжний захід у вигляді застави стосовно ОСОБА_7 слід скасувати, а заставу - повернути ОСОБА_5 в силу вимог ч. 11 ст. 182 КПК України.
Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. 
Керуючись статтями 100, 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02.02.2026 між прокурором у кримінальному провадженні №12025100050002641 від 29.10.2025 - прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , з одного боку, та підозрюваним у цьому ж кримінальному провадженні - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого, за участю захисника ОСОБА_6 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 3692 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- мобільний телефон Redmi Note 13 чорного кольору (IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 ) з встановленими сім-картками з номерами телефонів НОМЕР_4 та НОМЕР_5  (постанова від 02.12.2025), який передано до камери схову Оболонського УП ГУНП у м. Києві (квитанція №017538), - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_5 за належністю.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого  ОСОБА_3 у вигляді застави скасувати.
Повернути  ОСОБА_5  (РНОКПП НОМЕР_1 ) заставу в розмірі 60 560 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят), внесену на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві (отримувач: ТУДСАУ в м. Києві; ЄДРПОУ 26268059; МФО 820172; Банк: Державна казначейська служба України м. Києва; р/р UA128201720355259002001012089) згідно ухвали Оболонського районного суду м.Києва від 05.12.2025 справа №756/19582/25, які зарахувати на рахунок:
- отримувач платежу: ОСОБА_5 ; IBAN: НОМЕР_6 ; РНОКПП отримувача: НОМЕР_1 ; призначення платежу: Поповнення рахунку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Обмеження права оскарження вироку визначено ч. 2 ст. 473 КПК України.
Суддя           ОСОБА_1