Cправа №359/2133/26
Провадження №3/359/1102/2026

П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

 
16 квітня 2026 року         м. Бориспіль
Суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Ткаченко Д.В.,
за участі ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_3 ,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за матеріалами, які надійшли від Батальйону патрульної поліції в м. Борисполі УПП у Київській області ДПП НП України щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер в матеріалах справи відсутній, за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, -
в с т а н о в и в :
Як вбачається із протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР18 № 210762 від 07 березня 2026 року ОСОБА_1 обвинувачують в тому, що 07 березня 2026 року о 16 год. 28 хв. по АДРЕСА_1 , вона вчинила відносно своєї свекрухи ОСОБА_2 домашнє насильство, тобто умисно вчинив дії психологічного та фізичного характеру.
В судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину не визнала та просила провадження по справі закрити. Зазначила, що в них із свекрухою ОСОБА_2 виник конфлікт на побутовому рівні, але на даний час вони контролюють ситуацію та намагаються не провокувати сварки, так як проживають в одному дворі і ведуть спільний побут. Відносно ситуації, яка склалася 07 березня 2026 року о 16 год. 28 хв. по АДРЕСА_1 (місце їх спільного проживання) вона пояснила, що свекруха ОСОБА_2 у грубій формі попросила допомогти по господарству, а потім слово за слова і посварилися. В цей час донька ОСОБА_3 була поряд і викликала працівників поліції. 
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 запевнила суд, що на протязі декількох років її невістка ОСОБА_1 погано до неї ставиться, намовляє проти неї свого чоловіка (сина потерпілої) та внучку ОСОБА_3 . Крім того, вона звернула увагу суду, що ОСОБА_1 відмовляється допомагати по господарству (зокрема не хоче допомагати з роботою на фермі) та налаштовує внучку проти неї. ОСОБА_2 стверджує, що така поведінка дуже обурює її та завдає їй психологічних страждань, адже все, що вона робить – лише для блага сім`ї сина. Тому їй болить таке ставлення до неї з боку невістки, онуки та сина. 
В судовому засіданні внучка ОСОБА_3 пояснила, що між мамою ( ОСОБА_1 ) та бабусею ОСОБА_2 останнім часом дуже напружені стосунки. Часто виникають конфлікти на побутовому рівні. ОСОБА_4 підтвердила, що вони проживають в одному дворі з бабусею. Відносно ситуації, яка склалася 07 березня 2026 року близько 16 год. 28 хв. по АДРЕСА_1 (місце їх спільного проживання) вона пояснила, що бабуся ОСОБА_2 попросила віддати їй її зарядне, а коли їй у цьому відмовили, вона почала у грубій формі кричати на маму. Почекавши трохи, вона зателефонувала у поліцію і повідомила про це. 
Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , покази потерпілої ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 , суд дійшов до таких висновків.
Статтею 173-2 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення домашнього насильства, тобто за умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
За змістом ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство може буде вчинено лише у сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. 
Вищевказаний закон надає визначення поняттям психологічного та фізичного насильства. Так, під психологічним насильством слід розуміти форму домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. При цьому, фізичним насильством є форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Суд звертає увагу на те, що не вважається домашнім насильством вчинений між особами звичайний сімейний конфлікт (сварка), який за своїм характером був лише зіткненням їх протилежних інтересів і поглядів, напруженням і крайнім загостренням їх відносин та наявних між ними суперечностей, що може супроводжуватися взаємними докорами і образами але без наміру завдати шкоди психічному чи фізичному здоров`ю потерпілого.
Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильно вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також відеозаписом. Згідно із ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Згідно з ст. 280 КУпАП суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності. 
Аналізуючи зібрані у цій справі докази, суд вважає, що в матеріалах справи відсутня достатня кількість належних і допустимих доказів на підтвердження вчинення  ОСОБА_1 домашнього насильства. Крім того, адміністративний матеріал не містить в собі даних щодо наслідків, які могли бути наявні у потерпілої виходячи з обставин викладених у протоколі. При цьому, дані протоколу про адміністративне правопорушення, дані термінового заборонного припису стосовно кривдника серія ЕТ № 105155 від 07.03.2026 року, дані форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 07.03.2026 року, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та потерпілої ОСОБА_2 , дані протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 07.03.2026 року, а також дані відеозапису, не підтверджують обставин вчинення адміністративного правопорушення. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, суддя
у х в а л и в :
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскарженою до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня її винесення.
Постанова суду набрала законної сили________

Суддя          Д.В. Ткаченко

.