КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 757/17177/22-ц Головуючий у І інстанції Хайнацький Є.С.
Провадження №22-ц/824/2334/2026 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.

ПОСТАНОВА
Іменем України

04 лютого 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

судді-доповідача Таргоній Д.О.,
суддів: Борисової О.В., Голуб С.А.,
за участі секретаря Спис Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бойкініча Романа Сергійовича на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2025 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року  ОСОБА_2  звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача 562 257,78 грн матеріальної шкоди та понесені судові витрати.
В обгрунтування вимог зазначала, що 09.01.2022 року о 15 годині 50 хвилин на перехресті вулиць Басейної та Еспланадної у місті Києві відповідач Мохамед Бадаві, керуючи автомобілем Tesla, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Автомобіль Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на праві власності належить ОСОБА_2 - позивачу.
За вказаною подією був складений протокол про адміністративне правопорушення та винесена постанова Печерського районного суду міста Києва від 28.04.2022 у справі № 757/3101/22, якою відповідача визнано винним у ДТП.
Відповідальність заподіювача шкоди, тобто водія ОСОБА_3 , згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-207149950 було застраховано у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» (далі ТДВ «СК «Кредо»). Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, за вказаним полісом становила 130 000,00 грн та була погашена страховою компанію у повному обсязі на користь позивача. Платіжне доручення від 03.02.2022 року № 5680 про оплату страхового відшкодування додається до позову.
Позивачем у приватному порядку було замовлене проведення експертного дослідження пошкодження при ДТП її транспортного засобу - автомобіля Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - для визначення розміру завданого збитку.
Відповідно до висновку судового експерта Новоселецького В.А. від 23.05.2022 року № 02/02 вартість матеріального збитку, позивачу неправомірними діями відповідача, становить 692 291,13 грн, з яких вартість відновлювального ремонту становить 628 629,47 грн та величина втрати товарної вартості - 63 661,66 грн.
Позивач користується послугами СП ТОВ «Автомобільний Дім Україна-Мерседес Бенц», код 20021843; вказане Товариство здійснює технічне обслуговування та, у разі необхідності, ремонт транспортного засобу позивача; сам автомобіль Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП перебував на гарантійному обслуговуванні у вказаного Товариства.
Тому позивач як власник пошкодженого транспортного засобу звернулася до зазначеного Товариства із проханням про ремонт пошкодженого у ДТП автомобіля.
Після огляду автомобіля фахівцями СП ТОВ «Автомобільний Дім Україна-Мерседес Бенц» було здійснено відновлення пошкодженого транспортного засобу.
Вартість робіт по відновленню пошкоджень автомобіля після ДТП становила 628 596,12 грн, що підтверджується актами виконаних робіт та актом звірки між позивачем та СП ТОВ «Автомобільний Дім Україна-Мерседес Бенц» на 16.05.2022 року.
Вартість відновлювального ремонту та величина втрати товарної вартості разом становлять матеріальну шкоду, що була завдана відповідачем внаслідок ДТП та підлягає стягненню з нього з урахуванням виплаченої страхової суми.
Тобто, відповідач має відшкодувати позивачеві 628 596,12 грн + 63 661,66 гривень - 130 000 гривень = 562 257,78 грн.
Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з ОСОБА_5 на свою користь майнову шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 562 257,78 грн та судові витрати у справі покласти на відповідача.
Рішенням Печерського районного суду м. Київ від 28 травня 2025 року  позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнено з  ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 562 257, 78 грн, витрати на проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу у розмірі  9 000,00 грн, а також 5 622,58 грн судового збору.
З апеляційною скаргою в інтересах відповідача  ОСОБА_1 звернувся його представник -адвокат Бойкініч Р.С. Посилається на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано взяв до уваги наданий позивачем Висновок експерта №02/02 від 23.05.2022 року, який фактично є звітом про оцінку матеріального збитку, тобто попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але неостаточну суму, необхідну для відновлення пошкодженого транспортного засобу.
Вказує, що позивачем не було надано доказів, підтверджуючих, що належний позивачу на праві власності автомобіль перебував на гарантійному обслуговуванні в СП ТОВ «Автомобільний Дім Україна Мерседес Бенц»; не підтверджено фактичні витрати на ремонт автомобіля, а також не надано доказів евакуації автомобіля безпосередньо після ДТП та розмір витрат позивача за надання такої послуги.
Звертає увагу також на те, що згідно звіту про оцінку №3003229/01/22 від 24.01.2022 року, замовленого страховою компанією, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 390 234,02 грн.
Таким чином, різниця між висновком експерта, наданим позивачем, та звітом страховика, становить 302 057,11 грн, що на думку відповідача є доказом того, що без реального підтвердження витрат, встановити реальну шкоду, яку завдав відповідач, неможливо.
Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Кожуховський О.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення, посилаючись на безпідставність доводів скарги.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 адвокат Кожуховський О.В. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідач ОСОБА_6 та його представник - адвокат Бойкініч Р.С. у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у відповідності до вимог процесуального законодавства.
03.02.2026 року адвокат Бойкініч Р.С. за допомогою системи «Електронний суд» направив до Київського апеляційного суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на його зайнятість у розгляді судовому засіданні по іншій справі №757/9612/25-ц, яка розглядається за його участю в Харківському апеляційному суді.
Колегія суддів, заслухавши думку представника позивача, дослідивши додані до заяви документи, керуючись ч. 2 ст. 372 ЦПК України, дійшла висновку про розгляд справи без участі відповідача та його представника, враховуючи, що обставин, які вказують на неможливість розгляду справи за відсутності останніх, в заяві не наведено та матеріалами справи не підтверджено.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача,  перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також заперечень відзиву на неї, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.01.2022 року о 15 годині 50 хвилин на перехресті вулиць Басейної та Еспланадної у місті Києві відповідач Мохамед Бадаві, керуючи автомобілем Tesla, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав на перехрестя на забороняючий сигнал світлофора, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Автомобіль Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , на праві власності належить ОСОБА_2 - позивачу.
Згідно з постановою Печерського районного суду міста Києва від 28.04.2022 у справі № 757/3101/22, відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження по справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрити у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до платіжного доручення від 03.02.2022 року № 5680 про оплату страхового відшкодування ТДВ «СК «Кредо» перерахувало грошові кошти у розмірі 130 000,00 грн на рахунок ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес» згідно акту № 3003229-1 поліс № ЕР-207149950.
Відповідно до висновку судового експерта Новоселецького В.А. від 23.05.2022 року № 02/02 ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 2 200 777,80 грн, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкодженого внаслідок ДТП становить 692 291,13 грн, з яких вартість відновлювального ремонту становить 628 629,47 грн та величина втрати товарної вартості - 63 661,66 грн.
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).
Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).
Згідно із ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Так, Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 виклав правовий висновок, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст. 1194 ЦК України щодо відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20 зазначено, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).
Унаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).
Тобто, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Тому висновок суду про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим.
Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі №6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі №6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі №6-954цс16).
Також Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст.1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника».
Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Згідно з ч.ч.1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав встановленим, що в результаті ДТП належний позивачу на праві власності транспортний засіб Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження та згідно висновку експерта від 23.05.2022 року № 02/02 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Mercedes-Benz, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкодженого внаслідок ДТП становить 692 291,13 грн, з яких вартість відновлювального ремонту становить 628 629,47 грн та величина втрати товарної вартості - 63 661,66 грн. Таким чином, з урахуванням виплаченого позивачу страхового відшкодування, відповідач має відшкодувати позивачеві 562 257,78 грн(628 596,12 грн +63 661,66 грн -130 000,00).
Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди відповідача із вартістю матеріального збитку, визначеною висновком експерта Новосельського В.А. № 02/02 від 23 травня 2022 року, який судом покладено в основу ухваленого рішення.
Поряд із цим, підстав для визнання вказаного висновку неналежним доказом судом апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до ст. 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.
У матеріалах даної справи відсутні будь-які дані щодо відводу експерта по даному дослідженню.
Відповідно до ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Так, із висновкуексперта № 02/02 від 23 травня 2022 року вбачається, що його складено судовим експертом Новоселецьким В.А., який має вищу автотехнічну освіту, кваліфікацію судового експерта за спеціальністю 12.2 «Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку завданого власнику транспортного засобу», свідоцтво №593 від 04.12.2001 р., видане Міністерством юстиції України, дійсне до 07.09.2023 року, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів №3708 віж 05.11.2002 р., видане Фондом державного майна України. Стаж роботи за спеціальністю складає 35 років. Експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України.
Та обставина, що згідно звіту про оцінку КТЗ №3003229/01/22 від 24.01.2022 року, замовленого ТДВ «СК «Кредо», вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 390 234,02 грн, що відрізняється від вартості відновлювального ремонту, визначеного у висновкуексперта Новоселецького В.А. № 02/02 від 23 травня 2022 року, сама по собі не може бути підставою для визнання такого висновку неналежним доказом.
Приймаючи участь у розгляді даної справи у суді першої інстанції, представник відповідача Бойкініч Р.С. доказів на спростування висновкуексперта Новоселецького В.А. № 02/02 від 23 травня 2022 року не надав, із заявою про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи не звертався.
За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.
Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Печерського районного суду м. Київ від 28 травня 2025 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника представника  ОСОБА_1 - адвоката Бойкініча Романа Сергійовича
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - адвоката Бойкініча Романа Сергійовича залишити без задоволення.
Рішення Печерського районного суду м. Київ від 28 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухваленнята може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 23.02.2026 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Борисова О.В.

Голуб С.А.