КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2026 року м. Київ справа №320/19897/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу
за позовом  Акціонерного товариства "ВТБ Банк"
до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового
виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)
третя особа Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками
податків
про визнання протиправними та скасування постанови від 08.04.2025 ВП №68019068, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог
До Київського окружного адміністративного суду звернулося Акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі – АТ «ВТБ Банк»/позивач) з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі – ВДВС/відповідач), третя особа Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження ВП 68019068 від 08.04.2025;
- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити виконавче провадження ВП 68019068 та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 68019068 від 08.04.2025 є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем не вжито всіх передбачених законом заходів для виконання судового рішення. Позивач звертає увагу, що виконавче провадження ВП 68019068 було відкрито на підставі виконавчого листа №826/3519/18 з примусовому виконання рішення зобов`язального характеру, а саме: зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків підготувати та подати відповідному органові державної казначейської служби України висновок щодо повернення акціонерному товариству "ВТБ БАНК" надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 25 565 930, 00 грн. У той же час, в оскаржуваній постанові про закінчення ВП № 68019068 від 08.04.2025, державним виконавцем зазначено наступне: «в ході примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа, в зв`язку з невиконанням боржником рішення суду, керуючись статтями 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем винесено постанови від 08.07.2022 та 06.09.2022 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100 грн. та 10200 грн. Оскільки, рішення суду згідно виконавчого документа без участі боржника виконати не можливо, керуючись статтями 63,75 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем на адресу Головного управління поліції ГУНП України у м. Києві направлено повідомлення від 08.04.2025 про вчинення посадовими особами Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків кримінального правопорушення. Враховуючи викладене, державним виконавцем вчинено всі дії передбачені Законом України "Про виконавче провадження"». Однак, як зазначає повивач, матеріали виконавчого провадження ВП № 68019068 не містять доказів надіслання повідомлення про вчинення кримінального правопорушення на яке посилається відповідач в оскаржуваній постанові до Головного управління Національної поліції у м. Києві для прийняття відповідно рішення так само як і жодного доказу про внесення до ЄРДР відомостей на підставі повідомлення державного виконавця.
Також позивач звертає увагу на те, виконавче провадження ВП № 68019068 перебувало в провадженні державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кломієць І.М., яка жодних дій крім винесення постанов про накладення на боржника штрафів від 08.07.2022 та від 06.09.2022 не вчиняла, що не може свідчити про вжиття зазначеним державним виконавцем всіх заходів спрямованих на забезпечення примусового виконання рішення суду. При цьому, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження ВП № 68019068, Центральне МУ Центральне МУ ДПС листом №1121/5/31-00-05-02-05 від 08.11.2022 звернулося до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) щодо ініціювання питання про зміну сторони боржника у виконавчому провадженні №68019068 на Головне управління ДПС у місті Києві. Вказане клопотання обґрунтовувалося Боржником тим, що згідно з наказом Державної податкової служби України від 25.09.2020 №520 «Про затвердження Реєстру великих платників податків на 2021 рік» АТ «ВТБ Банк» не включено до Реєстру великих платників та з 01.01.2021 було переведено на облік до Головного управління ДПС у місті Києві. Офісом великих платників податків ДПС листом від 06.01.2021 №346/7/28-10-08-01-12 передано до ГУ ДПС у м. Києві облікову справу АТ «ВТБ Банк», переведеного до контролюючого органу відповідно до зареєстрованого місцезнаходження, шляхом зняття з обліку з Офісу ВПП ДПС. Разом з тим, вищевказані клопотання Боржника залишилися поза увагою, що свідчить про не виконання державним виконавцем обов`язку визначеного п. 3 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» та як наслідок про не вчинення державним виконавцем усіх заходів для виконання рішення суду. Позивач зазначає, що порядок виконання рішень зобов`язального характеру визначений положеннями ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», при цьому вказана норма не обмежує державного виконавця у здійсненні ним всього обсягу повноважень спрямованих на виконання судового рішення які визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Підсумовуючи, позивач зазначає, що державним виконавцем проігноровано вимоги ст. 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», не вчинялись всі належні дії та не використовувались надані повноваження, чим не було забезпечено належну організацію примусового виконання рішення, допущено протиправні дії по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження.
Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у відповідності до приписів статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України не скористався та не надав. Надав матеріали виконавчого провадження № 68019068.
Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями ст. 287 КАС України.
23.06.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву та копію матеріалів виконавчого провадження № 68019068.
05.11.2025 позивачем подано до суду заяву про пришвидшення розгляду справи.
Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.
З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 826/3519/18 від 7 липня 2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2021, позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, щодо неподання відповідному органові державної казначейської служби висновку щодо повернення акціонерному товариству «ВТБ Банк» надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 25565930,00 гривень. Зобов`язано Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків підготувати та подати відповідному органові державної казначейської служби України висновок щодо повернення акціонерному товариству «ВТБ Банк» надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 25 565 930, 00 гривень.
30.11.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист № 826/3519/18 в частині зобов`язання Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків підготувати та подати відповідному органові державної казначейської служби України висновок щодо повернення акціонерному товариству «ВТБ Банк» надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 25 565 930, 00 гривень.
Згідно даного виконавчого листа, стягувачем зазначено Акціонерне товариство «ВТБ Банк», боржником - Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
АТ «ВТБ Банк» звернулося до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою від 21.12.2021 вих № 1657/1-2 про прийняття до виконання виконавчого документу, відкриття виконавчого провадження. Дана заява надійшла до ВДВС 29.12.2021.
30.12.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коломієць Інною Миколаївною (далі – державний виконавець) відкрито виконавче провадження № 68019068.
Пунктом 2 даної постанови боржника повідомлено про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. Відповідно п. 3 постанови визначено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 26 000, 00 грн.
30.12.2021 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору та постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження.
В межах даного виконавчого провадження направлено заяву до Державної казначейської служби України про виконання постанов про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.
Також, в межах виконавчого провадження № 68019068 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу від 08.07.2022; вимогу про повідомлення про повне чи часткове виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів; постанову про накладення штрафу від 06.09.2022; повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 08.04.2025 та постанову про закінчення виконавчого провадження.
Незгода позивача з постановою про закінчення виконавчого провадження обумовила позивача на звернення до суду з даним позовом.

V. Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною другою та четвертою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Суд зазначає, що за ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом
Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 373 КАС України).
Згідно частин 3-4 статті 373 КАС України виконавчий лист, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.
Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, зазначений в частині третій цієї статті, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу або у разі її відсутності - рекомендованим чи цінним листом.
Так, статтею 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
За ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону № 1404-VIII строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.
За ст. 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.
Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Статтею 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний, серед переліченого: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки, а також виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, з урахуванням вказаного, зокрема: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (ч. 4 ст. 18 № 1404-VIII).
Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 19 Закону 1404-VIII сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.
Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи (ч. 4 ст. 19 Закону 1404-VIII).
Згідно ч. 5 ст. 19 Закону 1404-VIII боржник, серед іншого, зобов`язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч. 8 ст. 19 Закону 1404-VIII).
Суд зазначає, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону - за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
Згідно частин 1-3 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Судом з оскаржуваної постанови вбачається, що її державним виконавцем було винесено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону № 1404-VIII.
За приписами пункту 11 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону. 
Відповідачем на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі надано суду копію матеріалів виконавчого провадження № 68019068.
Так, судом з матеріалів виконавчого провадження № 68019068 встановлено, що державним виконавцем відкрито дане виконавче провадження 30.12.2021 з примусового виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.11.2021 № 826/3519/19 про зобов`язання Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків підготувати та подати відповідному органові державної казначейської служби України висновок щодо повернення акціонерному товариству «ВТБ Банк» надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 25 565 930, 00 гривень.
При цьому, постанову про закриття виконавчого державним виконавцем винесено 08.04.2025.
Позивач обґрунтовуючи протиправність оскаржуваної постанови зазначає, що державним виконавцем проігноровано вимоги ст. 18, 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», не вчинялись всі належні дії та не використовувались надані повноваження, чим не було забезпечено належну організацію примусового виконання рішення, допущено протиправні дії по винесенню постанови про закінчення виконавчого провадження.
Водночас, суд встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження № 68019068 державним виконавцем прийнято постанову від 30.12.2021 про стягнення виконавчого збору та постанову від 30.12.2021 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження; направлено заяву до Державної казначейської служби України про виконання постанов про стягнення виконавчого збору та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; винесено постанову про накладення штрафу від 08.07.2022; вимогу про повідомлення про повне чи часткове виконання рішення суду з наданням підтверджуючих документів; постанову про накладення штрафу від 06.09.2022; направлено заяву до Державної казначейської служби України про виконання постанов про накладення штрафу; прийнято повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 08.04.2025 та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 08.04.2025. 
Суд зазначає, що відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 13.12.2022 у справі № 340/5200/21 накладення на боржника повторного штрафу та звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.
За цією позицією накладення штрафів та внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.
Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.
Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом № 1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом № 1404-VIII заходи в межах встановлених повноважень.
Крім того, суд звертає увагу, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.
Як було зазначено вище, частиною третьою статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Разом з цим, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем вказаних приписів чинного законодавства.
Окрім цього, суд звертає увагу, що матеріали виконавчого провадження № 68019068 місять заяви Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 27.01.2022, від 14.11.2022. У даних заявах боржник повідомляв, що у центрального МУ ДПМ відсутні можливості подання висновку щодо повернення АТ «ВТБ Банк» надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 25 565 930 грн, оскільки основним місцем обліку відповідача є Головне управління ДПС у м. Києві. До вказаних заяв, боржником було, як додаток, додано копію акту приймання-передачі платників податків.
Також в заяві від 27.01.2022 боржник просить ВДВС ініціювати питання про заміну боржника у виконавчому провадженні з Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на Головне управління ДПС у м. Києві.
У той же час, матеріали виконавчого провадження не місять вчинення державним виконавцем дій по заміні боржника у виконавчому провадженні № 68019068.
Також, в матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які відомості щодо внесення органом досудового розслідування відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування щодо боржника, а так само щодо реалізації державним виконавцем його права, передбаченого п.1 ч.1 ст.303 КПК України, у випадку прояву бездіяльності органом досудового розслідування щодо вирішення вказаного питання.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що матеріали виконавчого провадження № 68019068 не містять доказів виконання державним виконавцем приписів чинного законодавства щодо вжиття усіх заходів примусовою виконання рішення суду.
Вчинення державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину), є неналежними і недостатніми заходами виконання судового рішення. У свою чергу, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі №378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19, від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18, від 13 грудня 2021 року у справі №520/6495/2020, 08 грудня 2022 року справа №457/359/21, від 26 жовтня 2023 року справа №420/1511/23, від 02 листопада 2023 року справа №580/4398/22.
Отже, беручи до уваги викладене вище, постанова відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження ВП 68019068 від 08.04.2025 є протиправною та підлягає скасуванню.
Частиною першою статті 41 Закону № 1404-VIII у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.
Суд зазначає, що оскільки приписами ч. 1 ст. 41 Закону № 1404-VIII встановлюють обов`язок державного виконавця відновити виконавче провадження за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення у разі визнання судом незаконною чи скасування в установленому законом порядку постанови виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу. 
За вказаних обставин, вимога позивача про зобов`язання Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) поновити виконавче провадження ВП 68019068 та вчинити усі необхідні та передбачені законом виконавчі дії, спрямовані на своєчасне і в повному обсязі виконання рішення суду, не підлягають задоволенню, у зв`язку з їх передчасністю. 

VI. Судові витрати.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із цим позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн.
З огляду на задоволення позову та враховуючи приписи статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у розмірі 1 514, 00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження ВП 68019068 від 08.04.2025.
В задоволені решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь Акціонерного товариства «ВТБ Банк» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, РНОКПП 14359319) судовий збір у розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15, 3 поверх, код ЄДРПОУ 43315602).
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Жук Р.В.