ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
10 березня 2026 року
м. Харків
справа № 630/8562/25
провадження № 22-ц/818/1775/26
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Тичкової О.Ю., Пилипчук Н.П.
за участю секретаря: Шнайдер Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області, учасника проекту «Поліцейський офіцер громади» сектору взаємодії з громадами Відділу превенції Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області Пащенка Романа Андрійовича про визнання дій незаконними та стягнення завданої шкоди, -
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2025 року, постановлену суддею Омельник М.М.
в с т а н о в и в :
У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просила визнати незаконними дії ВІДДІЛУ ПОЛІЦІЇ № 3 ХАРКІВСЬКОГО РАЙОННОГО УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ № 1 ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ щодо звернення (30.12.2024 № 18992/119-90/04/20-2024) до Харківського відділу державної виконавчої служби в Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) для примусового виконання, в порядку статті 308 КУпАП, ПОСТАНОВИ про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ББА № 108161 від 20.11.2024 року, складеної співробітником іншого підрозділу. який значився у штаті ВІДДІЛУ ПРЕВЕНЦІЇ ХАРКІВСЬКОГО РАЙОННОГО УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ № 1 ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ учасником проекту «Поліцейський офіцер громади» Пащенко Романом Андрійовичем, який діяв поза межами поліцейських дільниць № 630078 та № 630080, закріплених за ним. Визнати незаконними дії учасника проекту «Поліцейський офіцер громади» поліцейського офіцера громади сектору взаємодії з громадами ВІДДІЛУ ПРИВЕНЦІЇ ХАРКІВСЬКОГО РУП № 1 ГУНП В ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ Пащенко Романа Андрійовича вчинені 20 листопада 2024 року поза межами закріплених за ним поліцейських дільниць № 630078 та № 630080 щодо розгляду адміністративної справи в селище Покотилівка Харківського району Харківської області та прийняття рішення Постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ББА № 108161 від 20.11.2024 відносно жительки селища Покотилівка Харківського району Харківської області ОСОБА_1 . Стягнути з ВІДДІЛУ ПОЛІЦІЇ № З ХАРКІВСЬКОГО РАЙОННОГО УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ № 1 ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ (м. Мерефа, вул. Дніпровська, 211) на користь ОСОБА_1 розмір матеріальної шкоди 1238 гривень завданої незаконними діями. Стягнути солідарно з відповідачів ВІДДІЛУ ПОЛІЦІЇ № 3 ХАРКІВСЬКОГО РАЙОННОГО УПРАВЛІННЯ ПОЛІЦІЇ № 1 ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ХАРКІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати моральна та матеріальна шкода у розмірі 13 618 гривень. 
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за даною позовною заявою. Роз`яснено позивачу, що вона має право звернутися із вказаним позовом до суду в порядку адміністративного судочинства.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити до суду першої інстанції для продовження судового розгляду.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; зазначає, що нею подано майновий позов щодо визнання дії поліцейського незаконними та стягнення моральної шкоди. На момент виникнення спірних правовідносин учасник проекту поліцейський офіцер громади ОСОБА_2 не перебував у штаті відповідача ВП №3 ЗРУП №1 ГУНП у Харківській області. Наголошує, що відповідачі не є суб`єктами владних повноважень, оскільки діяли як поліцейські громади в рамках проекту між Національною поліцією України та міжнародними партнерами.
Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст.367ЦПКУкраїни - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що предметом позову є визнання незаконними дій поліцейського Пащенка Р.А. під час винесення постанови про адміністративне правопорушення та звернення до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання постанови в порядку ст. 308 КУпАП, через відсутність повноваження на вчинення таких дій поза межами закріплених за ним поліцейських дільниць №№630078, 630080, оскільки даний спір не носить цивільний, приватно-правовий характер, з урахуванням суб`єктного складу даний спір необхідно розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судовим розглядом встановлено, що 20 листопада 2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у порядку статті 308 КУпАП.
Згідно постанови про накладання адміністративного стягнення від 20.11.2024 року серія № ББА №108161, складеної капітаном поліції ПОГ СВГ ВП ХРУП №1 ГУНП у Харківській області Пащенко Р.А., ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, рухаючись по населеному пункту с.Покотилівка не увімкнула денних ходових вогнів.
Зазначена постанова була направлена для примусового виконання до Харківського відділу державної виконавчої служби в Харківському районі Харківської області СМУЮ (м.Харків).
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 наголошувала, що дії Відділу поліції № 3 щодо звернення до Харківського відділу державної виконавчої служби в Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) для примусового виконання, постанови про накладання адміністративного стягнення є незаконними, оскільки постанова складена співробітником іншого підрозділу, який значився у штаті Відділу превенції ХРУП № 1 та є учасником проекту «Поліцейський офіцер громади». Крім того наголошувала, що ОСОБА_2 , діяв поза межами поліцейських дільниць № 630078 та № 630080, закріплених за ним.
Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
За нормами ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших, є по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
Натомість, адміністративні справи підлягають розгляду адміністративними судами, юрисдикція та повноваження яких визначається КАС України. Згідно положень ст. 4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в т.ч. у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно із пунктом 3 частини другої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Водночас згідно з ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.
Згідно з частиною п`ятою статті 21 КАС вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. 
Як вбачається із матеріалів позовної заяви, предметом позову є визнання незаконними дій поліцейського Пащенка Р.А. під час винесення постанови про адміністративне правопорушення та звернення до відділу державної виконавчої служби для примусового виконання постанови в порядку ст. 308 КУпАП, оскільки у останнього відсутні повноваження на вчинення таких дій поза межами закріплених за ним поліцейських дільниць №№630078, 630080.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, висновками експертів.
Згідно ч. 2 ст.77ЦПКУкраїни предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12ЦПКУкраїни суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Посилання на те, що поліцейський перебуває у проекті під назвою «Поліцейській громади» не змінює його статусу, оскільки за будь-яких умов поліцейський є суб`єктом владним повноважень. У рамках проекту поліцейський виконує покладенні на нього обов`язки згідно із Законом України «Про національну поліцію».
Доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява майнового характеру та містить вимогу про стягнення моральної шкоди, тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства не відповідає вимогам закону.
Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст.367,368,374,375,381,382,383,384ЦПКУкраїни суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:         О.В. Маміна
Судді:          О.Ю.Тичкова
Н.П. Пилипчук