Справа № 149/3384/25
Провадження №2/149/168/26 
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
09.02.2026 м. Хмільник 
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Олійника І. В.,
за участі секретаря Янюк А. Й.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ТОВ "ФК "Суперіум" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В:
ТОВ "ФК "Суперіум" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Короткий зміст заявлених вимог
Позов мотивований тим, що між первісним кредитором та відповідачем укладено кредитний договір за умовами якого відповідач отримала грошові кошти, які зобов`язалася повернути, а також сплатити проценти. В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала та допустила заборгованість у загальному розмірі 205599,89 грн, які позивач, набувши право вимоги, просить стягнути.
Рух справи та процесуальні дії
Ухвалою суду від 23.10.2025 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.
Позиція учасників справи
Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви просить розглянути справу за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Про дату, час і місце судового засідання повідомлено належним чином.
За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини, встановлені судом
12.07.2017 між ПАТ "Ідея Банк" та відповідачем укладено кредитний договір № Z06.981.78240 (далі - Договір) за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 74999 грн строком 48 місяців із процентною ставкою 21,99% річних. Сторони погодили, що загальні витрати за кредитом за весь строк кредитування (з урахуванням тіла кредиту, відсотків, комісії та інших платежі) становлять 138541,67 (а.с. 5-14).
15.11.2023 між ТОВ "Ідея Банк" та позивачем укадено договір факторингу № 15/11/23 за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за Договором у загальному розмірі 205599,89 грн, з яких: 74803,30 грн - заборгованість за основним боргом; 130796,59 грн - заборгованість за процентами (а.с. 14-23).
Згідно наданої позивачем довідки (а.с. 31) заборгованість відповідача за Договором становить 205599,89 грн, з яких: 74803,30 грн - заборгованість за основним боргом; 130796,59 грн - заборгованість за процентами.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст.ст. 1048, 1054 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України.
Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).
Обґрунтовуючи розмір заборгованості за Договором позивач виходить з того, що відповідач не повернула кредит у розмірі 74803,30 грн та не сплатила проценти за користування кредитом у розмірі 130796,59 грн, нараховані первісним кредитором за період з 12.07.2017 до 12.07.2021 за ставкою 21,99% річних.
Проте суд зауважує, що наданий розрахунок заборгованості не містить належної деталізації нарахування процентів (база обчислення, залишок заборгованості, врахування здійснених платежів), що унеможливлює перевірку його правильності та відповідності умовам Договору, а тому суд доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір заборгованості не підтверджений належними та допустимими доказами.
При цьому суд враховує, що сторонами Договору погоджено загальні витрати за кредитом за весь строк кредитування у розмірі 138541,67 грн, визначено графік платежів, а тому зазначений розмір є обгрунтованим та відповідає умовам Договору і підлягає стягненню.
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги встановлені обставини, зокрема те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором не виконала та допустила заборгованість в розмірі 138541,67 грн, а позивач набув право вимоги до відповідача, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача зазначеної заборгованості. 
Розподіл судових витрат
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1662,50 (2467,20 грн (сума судового збору, сплаченого за подання позовної заяви)/205599,89 грн (ціна позову) х 138541,67 грн (розмір позовних вимог, який підлягає до задоволення) грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 536, 610, 1048, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 76-81, 141, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Суперіум" заборгованість за кредитним договором Z06.981.78240 від 12.07.2017 у розмірі 138541,67 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Суперіум" судові витрати - судовий збір в розмірі 1662,50грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 12.02.2026.
Учасники справи:
Позивач: ТОВ "ФК "Суперіум", код ЄДРПОУ 42024152, адреса: Вознесенський узвіз, 23А, прим. 35А, м. Київ;
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя           Ігор ОЛІЙНИК