УХВАЛА
09 квітня 2026 року
м. Київ
справа № 178/411/21
провадження № 51-1336ск26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого  ОСОБА_1 , 
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Баглійського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 січня 2026 року,
встановив:
Захисник ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення стосовно ОСОБА_5 .
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.
Відповідно до пункту 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції. 
Так, обґрунтування має узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК. 
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції. Також слід враховувати, що відповідно до 
ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням процесуального закону, у поданій скарзі захисник, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, обмежився загальними фразами про допущення цими судами таких порушень. При цьому, фактично не конкретизував, у чому саме ці порушення полягали, як вони вплинули на законність й обґрунтованість постановлених стосовно його підзахисногосудових рішень, і чому їх слід відносити до безумовних підстав для скасування або зміни касаційним судом, згідно з ч. 1 ст. 438 КПК. Натомість, захисник ОСОБА_4 , обґрунтовуючи свої вимоги, вказує на недопустимість доказів, покладених в основу обвинувального вироку, однак не зазначає, які саме докази на його думку є недопустимими й доводів на обґрунтування зазначеної позиції мотивувальна частина скарги не містить. При цьому, захисник не погоджується з наданою судами оцінкою доказам, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Крім того, відповідно до ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення. 
Натомість захисник у скарзі просить скасувати вирок Баглійського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 січня 2026 року та призначити розгляд у суді апеляційної інстанції. Таким чином, вимоги захисника не узгоджуються з положеннями ст. 436 КПК, якою визначені повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, а відтак, підлягають уточненню.
Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
Колегія суддів звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Баглійського районного суду Дніпропетровської області від 
28 жовтня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 07 січня 2026 року залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.
У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3