ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2026 р.  Справа № 911/3422/25 

Господарський суд Київської області у складі судді Бацуци В. М.
при секретарі судового засідання Панченко К. О.

за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явились;
від відповідача: не з`явились;

розглянувши матеріали справи 

за позовом Київського квартирно-експлуатаційного управління, м. Київ
до Комунального підприємства «Житлово-комунальне господарство Дівичківської сільської ради», с. Стовп`яги, Бориспільський район, Київська область
про стягнення 335 530, 47 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Київське квартирно-експлуатаційне управління звернулось в Господарський суд Київської області із позовом до КП «Житлово-комунальне господарство Дівичківської сільської ради» про стягнення 275 614, 50 грн основної заборгованості, 4 865, 63 грн інфляційних втрат, 50 177, 61 грн пені, 4 872, 73 грн 3% річних.
Позовні вимоги обґрунтовані позивачем неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо оплати за надані йому послуги відповідно до Договору № 62-ДСР20220104 про надання послуг з водопостачання та водовідведення для мешканців житлових будинків від 19.01.2022 р. 
Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.11.2025 р. відкрито провадження у справі № 911/3422/25 за позовом Київського квартирно-експлуатаційного управління до Комунального підприємства «Житлово-комунальне господарство Дівичківської сільської ради» про стягнення 335 530, 47 грн, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено її розгляд у підготовчому засіданні із викликом та за участю представників учасників справи на 14.01.2026 р.
14.01.2026 р. за наслідками підготовчого засідання судом винесено ухвалу, якою відкладено його проведення на 28.01.2026 р.
28.01.2026 р. перед підготовчим засіданням через систему “Електронний суд” до суду від позивача надійшло клопотання б/н від 27.01.2026 р., у якому він просить суд закрити провадження в частині стягнення основної заборгованості та повернути судовий збір.
Клопотання позивача б/н від 27.01.2026 р. про закриття провадження в частині стягнення основної заборгованості прийнято судом до розгляду.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.01.2026 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті із викликом та за участю представників учасників справи на 18.02.2026 р.
18.02.2026 р. представник позивача та представник відповідача у судове засідання не з`явились, про судове засідання були повідомлені належним чином.
Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд – 

ВСТАНОВИВ:

19.01.2022 р. між позивачем (надалі – Сторона 1) та відповідачем (надалі – Сторона 2) було укладено договір № 62-ДСР20220104 про надання послуг з водопостачання та водовідведення для мешканців житлових будинків (надалі – Договір), згідно з умов п. 1.1. якого Сторона 1 забезпечує надання послуг з водопостачання та водовідведення, (надалі – Послуги) до житлових будинків № 1., 2., 3., 4., 5., 6 Сторони 2 за адресою смт. Дівички, вул. Артилеристів 1, в/м 1, (стоки приймаються в кількості, що дорівнює кількості випущеної води), а Сторона 2 зобов`язується своєчасно оплачувати вартість наданих послуг з водопостачання та водовідведення відповідно до показників лічильника за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені Договором.
Пунктом 2.1. Договору визначено, що ціна договору на послуги з водопостачання та водовідведення є орієнтовною і становить1 200 000, 00 грн., (один мільйон двісті тисяч гривень 00 копійок). У разі зменшення чи збільшення обсягів споживання ціна договору підлягає коригуванню шляхом укладання додаткової угоди до Договору.
Згідно з п. 2.2. Договору тарифи на оплату послуг з водопостачання та водовідведення, затверджуються уповноваженим органом відповідно до чинного законодавства. У разі зміни тарифів у період дії Договору, Сторона 1 доводить Стороні 2 нові тарифи у розрахункових документах без внесення додаткових змін до цього договору стосовно строків їх введення та розмірів. Станом на 01.01.2021 року тариф складає 36, 04 грн. з ПДВ: водопостачання – 16, 38 за 1 м2 з ПДВ.
Відповідно до п.п. 3.3.2 п. 3.3. Договору Сторона 2 зобов`язується сплачувати вартість за спожиту воду та надані послуги з водовідведення відповідно до показників встановлених засобів обліку, або до складеної та затвердженої Стороною 1 калькуляції.
Пунктами 5.4., 5.5., 5.6., 5.7. Договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Сторона 2 повинна здійснювати остаточний розрахунок за спожиті послуги з водопостачання та водовідведення до 25 числа місяця, наступного за звітним. Послуги оплачуються на підставі рахунків, актів споживання на розрахунковий рахунок Київського КЕУ. Факт оплати вартості комунальних послуг підтверджуються вхідним платіжним дорученням (п. 5.4.).
5.5. На підставі розрахунків обліку або показників засобів обліку водопостачання та водовідведення оформлюється акт виконаних робіт.
5.6. Щомісячно, в термін до 15 числа, місяця, наступного за розрахунковим Сторона 1 надає Стороні 2 акт виконаних робіт, для повного розрахунку по даному Договору.
5.7. Акти виконаних робіт на сплату вартості спожитого водопостачання та водовідведення Стороною 1 відправляються Стороні 2 рекомендованим листом, нарочним або під розписку уповноваженій особі, згідно Довіреності, або висилаються по електронній пошті, не пізніше 15 числа, місяця, наступного за розрахунковим. Неотримання актів від Сторони 1 не звільняє його від сплати за спожите водопостачання та водовідведення.
Положеннями п. 10.1. Договору цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2022 року. Відповідно до ст. 631 Цивільного кодексу України Сторони дійшли спільної згоди, що умови даного Договору застосовуються до відносин які виникли до його укладання з 01.01.2022 року.
У разі, коли за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду, цей Договір вважається щороку пролонгованим.
На виконання умов договору позивачем у період з січня 2025 р. по вересень 2025 р. було надано відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 1 193 748, 00 грн, що підтверджується відповідними актами надання послуг, наявними у матеріалах справи.
За період дії договору та на його виконання відповідачем до моменту звернення позивачем до суду із даним позовом було лише частково виконано свій обов`язок по оплаті за надані послуги з водопостачання та водовідведення шляхом перерахування позивачу грошових коштів у розмірі 918 133, 50 грн, що підтверджується платіжними інструкціями на загальну суму 918 133, 50 грн та іншими доказами, наявними у матеріалах справи.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із наданням послуг здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 901 цього ж кодексу за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 цього ж кодексу якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 530 цього ж кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з положеннями ст. 610 цього ж кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У встановлений договором строк відповідач свій обов`язок щодо оплати за надані йому послуги у повному обсязі не виконав і його основна заборгованість перед позивачем на момент звернення Київським квартирно-експлуатаційним управлінням в Господарський суд Київської області із даним позовом складала 275 614, 50 грн, що підтверджується підписаними між позивачем та відповідачем актами надання послуг на загальну суму 1 193 748, 00 грн, платіжними інструкціями на загальну суму 918 133, 50 грн, іншими доказами, наявними в матеріалах справи.
Водночас, після звернення позивача із даним позовом в суд, відповідачем було перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 275 614, 50 грн, що підтверджується випискою з рахунку, наявною в матеріалах справи. 
З приводу зазначених обставин суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Пунктом 2) ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Пунктом 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що господарський суд припиняє провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов`язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів.
Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.
Із матеріалів справи вбачається, що після звернення позивачем із даним позовом до відповідача в Господарський суд Київської області і після відкриття судом провадження у даній справі за таким позовом відповідач перерахував позивачу грошові кошти у розмірі 275 614, 50 грн, а отже станом на час розгляду справи відповідачем була у повному обсязі погашена основна заборгованість перед позивачем за надані послуги, що входить до предмета спору.
Отже, провадження у справі в частині позовної вимоги позивача до відповідача про стягнення 275 614, 50 грн основної заборгованості за договором № 62-ДСР20220104 про надання послуг з водопостачання та водовідведення для мешканців житлових будинків від 19.01.2022 р. на підставі п. 2) ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України підлягає закриттю.
Крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню, передбачену договором № 62-ДСР20220104 про надання послуг з водопостачання та водовідведення для мешканців житлових будинків від 19.01.2022 р. за періоди прострочення відповідачем виконання свого обов`язку по оплаті за наданні йому послуги з січня 2025 р. по листопад 2025 р. всього на загальну суму 50 177, 61 грн.
Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відповідно до п. 5.3. договору за порушення строків оплати послуг Замовник сплачує на користь Виконавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від суми заборгованості, за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Сплата пені не звільняє Замовника від виконання зобов`язань за даним Договором. 
Розрахунок пені внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем за надані йому послуги, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені за договором у вищевказані періоди у розмірі 50 177, 61 грн.
Крім того, як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві, просить суд стягнути із відповідача 4 865, 63 грн інфляційних втрат та 4 872, 73 грн 3% річних за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті за надані послуги з водопостачання та водовідведення з січня 2025 р. по листопад 2025 р., у відповідності до виконаного ним розрахунку.
Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Розрахунок інфляційних втрат внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем за надані йому послуги, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача інфляційних втрат за договором у вищевказані періоди у розмірі 4 865, 63 грн.
Розрахунок 3% річних внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем за надані йому послуги, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним, а тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 % за договором у вищевказані періоди у розмірі 4 872, 73 грн.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини справи, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат, пені та 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі, а в частині стягнення основної заборгованості провадження підлягає закриттю.
Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.
Окрім цього, суд вважає за потрібне зазначити наступне.
Згідно з п.п. 1) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України “Про судовий збір” розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарського суду, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього ж закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
2. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
3. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 7 Закону України “Про судовий збір” сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:
1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;
2) повернення заяви або скарги;
3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;
4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);
5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
2. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.
3. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
4. У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.
5. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
До вказаної позовної заяви додано платіжну інструкцію № 569973301 від 05.11.2025 р. про сплату судового збору на суму 4 026, 37 грн.
За таких обставин, понесені Київським квартирно-експлуатаційним управлінням судові витрати, у зв`язку із зверненням в Господарський суд Київської області із позовом до Комунального підприємства «Житлово-комунальне господарство Дівичківської сільської ради» про стягнення 335 530, 47 грн та закриттям провадження у справі в частині позовних вимог Київського квартирно-експлуатаційного управління до Комунального підприємства «Житлово-комунальне господарство Дівичківської сільської ради» про стягнення 275 614, 50 грн основної заборгованості, підлягають поверненню позивачу у розмірі 3 307, 38 грн з вищевказаних підстав.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд – 

ВИРІШИВ:

1. Закрити провадження у справі в частині позовної вимоги Київського квартирно-експлуатаційного управління до Комунального підприємства «Житлово-комунальне господарство Дівичківської сільської ради» про стягнення 275 614, 50 грн основної заборгованості.
2. Позов в частині інших позовних вимог задовольнити повністю.
3. Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-комунальне господарство Дівичківської сільської ради» (08436, вул. Дружби, 24, с. Стовп`яги, Бориспільський район, Київська область; ідентифікаційний код 41964968) на користь Київського квартирно-експлуатаційного управління (03186, пр-кт Повітряних Сил, буд. 30, м. Київ; ідентифікаційний код 22991617) 50 177 (п`ятдесят тисяч сто сімдесят сім) грн 61 (шістдесят одна) коп. пені, 4 865 (чотири тисячі вісімсот шістдесят п`ять) грн 63 (шістдесят три) коп. інфляційних втрат, 4 872 (чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) грн 73 (сімдесят три) коп. 3% річних та судові витрати 718 (сімсот вісімнадцять) грн 99 (дев`яносто дев`ять) коп. судового збору.
4. Повернути Київському квартирно-експлуатаційному управлінню (03186, пр-кт Повітрофлотський, буд. 30, м. Київ; ідентифікаційний код 22991617) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 307 (три тисячі триста сім) грн 38 (тридцять вісім) коп., перерахований (сплачений) за платіжною інструкцією № 569973301 від 05.11.2025 р.
5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя В.М.Бацуца

Повний текст рішення складено і підписано
20 лютого 2026 р.