ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.03.2026  	Справа №607/5610/26 Провадження №1-кп/607/1336/2026	

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
під час проведення підготовчого судового засідання у залі суду в м. Тернополі у виділеному кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025211040001529 від 02.09.2025, щодо 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Кальне Козівського району Тернопільської області, громадянин України, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, розлучений, на утриманні має малолітню та неповнолітню дитини, фізична особа – підприємець, раніше не судимий, 
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, 
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника – адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:

згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Верховною Радою України 24.02.2022 прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IХ, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово Указами Президента України продовжувався та діє на даний час.
Відповідно до ч. 3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 (надалі – Закон України).
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Частиною 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455, передбачено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.
Як зазначено в ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, у воєнний час забороняється виїзд призовників, військовозобов`язаних та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України – без дозволу відповідного керівника).
На підставі п. 2-6 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про контрольовані прикордонні райони» №1199 від 03.08.1998, контрольованими районами на території Закарпатської області є Берегівський, Рахівський, Тячівський, Ужгородський, Хустський райони.
ОСОБА_3 у невстановлені досудовим розслідуванням час та місце, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, вступив у злочинну змову із особою, матеріали щодо якої в окремому провадженні, та з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а також сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, розробили злочинну схему щодо організації незаконного переправлення та сприяння незаконному переправленню через державний кордон України військовозобов`язаних чоловіків, яким заборонено перетинати державний кордон України відповідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із введенням 24.02.2022 на території України воєнного стану, шляхом переведення зазначених осіб поза пунктом пропуску державного кордону України, при цьому надаючи поради, вказівки щодо способів перетину та засоби для перетину державного кордону України за грошову винагороду.
З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_3 спільно з особою, матеріали щодо якої в окремому провадженні, та з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, здійснювали на території України пошук військовозобов`язаних чоловіків призовного віку, які мали умисел уникнути від проходження військової служби за мобілізацією, для незаконного переправлення їх поза межами пункту пропуску державного кордону України до країни Європейського Союзу, а саме до Республіки Угорщина.
На початку серпня 2025 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої в окремому провадженні, та з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, у відповідності до розробленої схеми злочинної діяльності, підшукали ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (анкетні дані змінено), який будучи військовозобов`язаною особою, якій на період дії правового режиму воєнного стану виїзд за межі країни забороняється, мав намір виїхати за межі території України поза пунктом пропуску за обумовлену суму грошових коштів.
Надалі, 19.09.2025 о 13:36, перебуваючи на території станції технічного обслуговування в АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 (анкетні дані змінено) надав останньому вказівки та поради стосовно можливості незаконного перетину державного кордону України та запевнив останнього про те, що йому будуть надані засоби для перевезення його із м. Тернополя до державного кордону України, що на території Закарпатської області для переправлення його на територію Європейського Союзу поза пунктом пропуску через державний кордон України та повідомив про способи незаконного перетину кордону, перший з яких пішою ходою, поза межами пунктів пропуску, вартість якого становить 12 000 доларів США, а інша пропозиція – за допомогою автомобілів через пункт пропуску державного кордону України вартістю 15 000 доларів США.
ОСОБА_8 (анкетні дані змінено) погодився на пропозицію перетнути кордон пішою ходою, поза межами пунктів пропуску за 12 000 доларів США.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , діючи у відповідності до розробленої схеми злочинної діяльності, 10.10.2025 на території станції технічного обслуговування в АДРЕСА_2 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_7 (анкетні дані змінено) розповів останньому про умови та механізм незаконного перетину державного кордону України поза межами пункту пропуску, які надають можливість безперешкодно перетнути державний кордон України, при цьому надав останньому вказівки та поради щодо його перетину та обговорили спосіб передачі грошових коштів.
20.10.2025 приблизно о 19:17 на території станції технічного обслуговування в АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 під час особистої зустрічі із ОСОБА_7 (анкетні дані змінено) повідомив, що вартість послуги щодо організації переправлення останнього через державний кордон України поза пунктом пропуску у зв`язку із певними обставинами змінюється та становитиме 13 000 доларів США та в ході зустрічі домовилися про спосіб передачі грошових коштів з залучення знайомої ОСОБА_9 (анкетні дані змінено), а саме ОСОБА_10 .
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , діючи у відповідності до розробленої схеми злочинної діяльності, 21.10.2025 приблизно о 17:33 на території станції технічного обслуговування в АДРЕСА_2 , зустрівся із ОСОБА_7 (анкетні дані змінено) та ОСОБА_10 , в ході якої надав останнім вказівки та поради стосовно можливості незаконного перетину державного кордону України. Також повідомив ОСОБА_11 про те, що будуть надані засоби для перевезення ОСОБА_6 (анкетні дані змінено) із м. Тернополя до державного кордону України, що на території Закарпатської області, але для реалізації його переправлення на територію Європейського Союзу поза пунктом пропуску через державний кордон України необхідно буде йому надати 13 000 доларів США для завершення злочину до кінця.
Надалі ОСОБА_3 приступив до виконання задуманого спільно з особою, матеріали щодо якої в окремому провадженні, та з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, злочинного плану, пов`язаного з організацією такого незаконного переправлення, шляхом надання засобів для перетину ОСОБА_6 (анкетні дані змінено) державного кордону України поза межами пункту пропуску, а також підшукування місця та напрямку для такого перетину.
29.10.2025 приблизно о 06:00 ОСОБА_12 , діючи з відома ОСОБА_3 і особи, матеріали щодо якої в окремому провадженні, та особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, прибув на автомобілі марки «Mazda CX-5» з транзитними номерними знаками НОМЕР_1 до місця проживання ОСОБА_9 (анкетні дані змінено) у місті Тернополі з метою перевезення останнього з м. Тернополя до м. Ужгорода Закарпатської області.
Після прибуття до м. Ужгород зазначені особи продовжили рух у напрямку готелю «Шервуд», що розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Об`їзна, 28.
Того ж дня, 29.10.2025 приблизно о 18:40 ОСОБА_10 зустрілася з ОСОБА_3 та особою, матеріали щодо якої в окремому провадженні, на станції технічного обслуговування в с. Петриків, вул. Об`їзна, 8, Тернопільського району Тернопільської області.
Під час зустрічі ОСОБА_3 та особа, матеріали щодо якої в окремому провадженні, повідомили ОСОБА_10 , що ОСОБА_6 (анкетні дані змінено) наразі перебуває у м. Ужгороді, проте для забезпечення можливості безперешкодного перетину державного кордону України необхідно надати грошові кошти в сумі 13 000 (тринадцять тисяч) доларів США, що згідно курсу НБУ становить 547 080 грн, на що ОСОБА_10 погодилася та передала вказані грошові кошти особі, матеріали щодо якої в окремому провадженні, та ОСОБА_3 .
Такі дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 3 ст. 332 КК України, тобто організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому з корисливих мотивів.
13.03.2026 у м. Тернополі між прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника – адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості. 
Дану угоду подано суду під час підготовчого судового засідання, після чого матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження для її розгляду.
У даному судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 зазначив, що, враховуючи те, що на даний час змінилися обставини, а також те, що ОСОБА_3 було перераховано грошові кошти на підтримку Збройних Сил України на рахунок Національного банку України, між стороною обвинувачення та стороною захисту було укладено нову угоду про визнання винуватості, у зв`язку з чим він подав суду нову угоду про визнання винуватості, укладену в м. Тернополі 19.03.2026 між прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника – адвоката ОСОБА_5 .
У судовому засіданні суд узяв до уваги наведені прокурором зміни до укладеної угоди та факт укладення між ним та обвинуваченим, у присутності захисника, нової угоди, що не суперечить ч. 8 ст. 474 КПК України, відповідно до якої до моменту видалення суду до нарадчої кімнати сторони угоди мають право ініціювати зміни до укладеної угоди та у разі досягнення згоди укласти нову угоду.
Судом встановлено, що зміст угоди від 13.03.2026 є аналогічним змісту нової угоди від 19.03.2026, за винятком п. 2 нової угоди, яким доповнено положення про перерахування, за клопотанням ОСОБА_3 , внесеної за нього застави в розмірі 211 960 грн на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.03.2026, а також про добровільне зобов`язання перерахувати грошові кошти у сумі 300 000 грн на спеціальний рахунок на користь Збройних Сил України упродовж 20 днів з дня ухвалення вироку, яким затверджено цю угоду.
Згідно даної угоди, її сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого  ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 332 КК України за встановлених у висунутому обвинуваченні фактичних обставин вчинення правопорушення, викладених вище, а також обставин, істотних для даного кримінального провадження.
Відповідно до нової угоди,обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнає свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаюється та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі в судовому провадженні. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 зобов`язується активно сприяти розкриттю кримінального правопорушення, що полягатиме у наданні на стадії судового розгляду викривальних та правдивих показів у кримінальному провадженні №12025211040001529 від 02.09.2025 за ч. 3 ст. 332 КК України стосовно особи, матеріали щодо якої в окремому провадженні, після затвердження угоди про визнання винуватості вироком суду.
Також на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 19.03.2026 за клопотанням ОСОБА_3 перераховано грошові кошти в розмірі 211 960 грн, внесених як застава, та додатково добровільно він зобов`язується перерахувати грошові кошти в сумі 300 000 гривень на спеціальний рахунок UA458201720313281002302018611, одержувач – Міністерство оборони України, код ЄДРПОУ – 00034022, назва банку – Державна казначейська служба України, м. Київ, код банку (МФО) – 820172, призначення платежу – благодійна пожертва на користь Збройних Сил України, упродовж 20 днів з дня ухвалення вироку, яким затверджено цю угоду.
У даному випадку є суспільний інтерес в забезпеченні швидкого судового провадження, запобігання вчиненню ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень, фінансова підтримка Збройних Сил України, а також розкриття кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, вчиненого особою, матеріали щодо якої в окремому провадженні.
Окрім того, під час укладення даної угоди враховуються ступінь і характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього, а саме характер та тяжкість обвинувачення, наявність обставин, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що його обтяжують.
Також сторони узгодили можливість застосувати ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_3 покарання, оскільки наявні обставини, що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що полягатиме у наданні на стадії судового розгляду викривальних та правдивих показів у кримінальному провадженні №12025211040001529 від 02.09.2025 за ч. 3 ст. 332 КК України стосовно особи, матеріали щодо якої в окремому провадженні, а також перерахування грошових коштів в розмірі 211 960 грн, внесених як застава, та добровільний внесок в сумі 300 000 гривень на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України.
Крім того, взято до уваги, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких з інвалідністю, характеризується позитивно, відсутні тяжкі наслідки вчиненого кримінального правопорушення, а також відсутні обставин, що обтяжують покарання, а тому вищевказані обставини в сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю та без конфіскації майна, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України, які будуть визначені судом. 
Сторони угоди про визнання винуватості підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Крім того, в угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладання та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити. Пояснив, що обвинувачення за ч. 3 ст. 332 КК України йому зрозуміле, вину визнає повністю. Також ствердив, що зазначена угода укладена добровільно. Щиро покаявся та пообіцяв, що більше такого не вчинятиме.
У судовому засіданні захисник просив затвердити зазначену угоду та призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене цією угодою. Водночас, розуміє дискреційні повноваження суду щодо визначення обвинуваченому обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, однак з огляду на особу обвинуваченого, просив покласти на ОСОБА_3 лише три обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України. Також просив визнати обставинами, що пом`якшують покарання, – щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 66 КК України, – перерахування внесеної за обвинуваченого застави в розмірі 211 960 грн на потреби Збройних Сил України, згідно з ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.03.2026, зобов`язання добровільно перерахувати грошові кошти в сумі 300 000 грн на спеціальний рахунок Міністерства оборони України.
Прокурор у судовому засіданні просив затвердити вказану угоду. 
Згідно з ч. 3 ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.
Розглядаючи питання затвердження угоди про визнання винуватості, суд керується таким:
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).
Відповідно до абз. 6 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а також не є таким, що пов`язане з корупцією. Відомості про те, що шкода даним злочином завдана не лише державним/суспільним інтересам, відсутні. Потерпілих у кримінальному провадженні немає.
Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання.
Суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови згаданої угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.
Покарання, а також застосування ст. 69 КК України, сторонами угоди погоджено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67, 69 КК України, з урахуванням наведених вище обставин та наявність яких підтверджено під час судового засідання, зокрема, поданими документами, що характеризують особу обвинуваченого.
Суд бере до уваги відомості про особу ОСОБА_3 : раніше не судимий, розлучений, на утриманні має малолітню дитину, 2015 року народження, яка має інвалідність, та неповнолітню дитину, 2011 року народження, під динамічним спостереженням у КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР не перебуває, за медичною допомогою до лікаря-психіатра поліклініки КНП «ТОКПЛ» ТОР не звертався, характеристику сільського голови Підгороднянської сільської ради, відповідно до якої до органів опіки та піклування у 2024 році надходило звернення від дружини та доньки щодо невиконання батьком батьківських обов`язків та його небажання брати участь у вихованні дітей, упродовж 2025 року офіційних звернень від доньки чи колишньої дружини з аналогічних питань не надходило. 
Обставиною, що пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Також, згідно із ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає як пом`якшуючу покарання обставину, - перерахування внесеної за ОСОБА_3 застави в розмірі 211 960 грн на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних Сил України, згідно з ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.03.2026.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З врахуванням наведених обставин в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 19.03.2026 між прокурором та обвинуваченим за участю захисника, визнання ОСОБА_3 винуватим згідно з пред`явленим обвинуваченням та призначення йому узгодженої сторонами міри покарання (тобто відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті обвинувачення, та не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції ч. 3 ст. 332 КК України).
Запобіжний захід у виді застави, застосований щодо  ОСОБА_3 , слід скасувати після набрання вироком законної сили.
Арешт майна слід скасувати, як того вимагає ч. 4 ст. 174 КПК України.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 371, 373, 374, 395, 468, 469, 472, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

затвердити укладену 19.03.2026 між прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника – адвоката ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ч.ч. 1, 2 ст. 69 КК України, у виді пробаційного нагляду на строк на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.
Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03.11.2025 у справі №607/22945/25 на: 
- житловий будинок АДРЕСА_1 , із реєстраційним номером майна: 801098961252;
- земельну ділянку кадастровий номер №6125286900:01:001:0631 площею 0,06 га реєстраційний номер майна: 3165200661252;
- земельну ділянку кадастровий номер №6125286900:01:001:1966 площею 0,0615 реєстраційний номер майна: 801124461252;
- автомобіль марки Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_2 номера кузова НОМЕР_3 , – скасувати.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.11.2025 у справі №607/22954/25 на мобільний телефон торгівельної марки «IPhone», належний ОСОБА_3 , який поміщений у спеціальне упакування ICR0029700, – скасувати.
Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31.10.2025 у справі №607/22744/25 на: 4 (чотири) банківські карти АТ «Райффайзен банк» № НОМЕР_4 , АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_5 , АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_6 , АТ «Пумб банк» № НОМЕР_7 , які поміщенні у спец. упакування WAR0116857, які належать ОСОБА_3 , – скасувати.
Речові докази, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області:
- мобільний телефон торгівельної марки «IPhone» моделі «16 Pro Max», який поміщено у спеціальне упакування №NPU5169785, квитанція №016534, – повернути ОСОБА_3 ;
- 4 (чотири) банківські картки, які вилучені під час обшуку автомобіля підозрюваного ОСОБА_3 , які поміщено у спеціальне упакування із №WAR0116857, квитанція №016534, – повернути ОСОБА_3 .
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуюча суддя	ОСОБА_1