Справа ЄУН 333/421/16-ц
№ 2/333/311/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2026 року  м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді    Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання:    Кунець В.В.,
розглянувши в судовому засіданні, в залі суду, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
В С Т А Н О В И В:
29.01.2016 р. позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом, з урахуванням його уточнення позивачем під час судового розгляду, до ОСОБА_1 , який обґрунтований наступним.
16.05.2007 року між позивачем у справі та ОСОБА_1 укладено договір № 65559-cred, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2500 доларів США на термін до 14.11.2008 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки у розмірі 24% за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 30.10.2009 року з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 65559-cred від 16.05.2007 року, яка виникла станом на 13.11.2008 року у розмірі 1677,56 доларів США. Однак відповідач ОСОБА_1 продовжує порушувати вимоги кредитного договору, в зв`язку з чим станом на 24.01.2016 року утворилась заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 3670,47 доларів США, що за курсом НБУ від 22.01.2016 року складає 89999,92 грн.
На підставі вищевикладеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користьзаборгованість за цим кредитним договором по процентам в сумі 3670,47 доларів США, що за курсом НБУ від 22.01.2016 року складає 89999,92 грн. 
Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.06.2016 р. у цій справі, зазначені вище позовні вимоги задоволені в повному обсязі.
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.06.2025 р. вищевказане заочне рішення скасоване та призначений новий розгляд справи в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи.
Відповідачка скористалась своїм процесуальним правом та в особі представника – адвоката Працевитого Г.О. надала відзив на позов, в якому не визнала позовні вимоги і просила відмовити в їх задоволенні повністю, посилаючись на наступне. РішеннямКомунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2009 р. по справі №2-2160/2009 позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» було задоволено в повному обсязі, та присуджено до стягнення заборгованість за кредитним договором № 65559-cred від 16.05.2007 року по тілу кредиту та процентам, яка виникла станом на 13.11.2008 року у розмірі 1677,56 доларів США. Відтак, у кредитора припинилось право на нарахування відсотків за користування кредитом з огляду на те, що право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після рішення суду про стягнення заборгованості.Таким чином, оскільки рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30.10.2009 р.по справі №2-2160/2009 з ОСОБА_1 вже було стягнуто заборгованість, яка складається з тіла кредиту та відсотків за користування кредитом – АТ КБ «Приватбанк» не правомірно нарахувала суму боргу по відсоткам за користування кредитом після 30.10.2009 р., оскількистрок кредитування був обмежений датою 14.11.2008 р.Оскільки АТ КБ «Приватбанк» було достроково пред`явлено вимогу та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість, в тому числі відсотки за користування кредитом - право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відтак, законні підстави для продовження нарахування відсотків за користування кредитом – відсутні.
На підставі вищевказаного, відповідачка просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Також наголошено, що відповідачкою понесені витрати на правничу допомогу у цій справі.
Позивачем надана відповідь на відзив в якому він наполягав на задоволенні позову, посилаючись на те, що оскільки договірні правовідносини між сторонами не припинилися, Банк продовжує здійснювати нарахування відсотків. З метою недопущення подальшого зростання заборгованості за кредитом, банк вирішив звернутись з позовом про стягнення заборгованості на суму різниці між поточною заборгованістю та суму заборгованості, яку було стягнуто за рішенням суду. У пунктах Умов надання банківських послуг, до яких приєднався відповідач підписуючи Договір (заява), визначено обов`язок позичальника здійснювати погашення кредиту в порядку і строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно з Заявою та Умовами та Тарифами. Повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві. Згідно Умов, за користування кредитом в період з дати укладення договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати платить відсотки в розмірі, зазначеному в Заяві. При не погашенні кредиту в строки, встановлені у Заяві та Умовах, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється згідно Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Отримані відповідачем кредитні кошти до теперішнього часу банку не повернені, тим самим, враховуючи що Договір (Заява) не є розірваним або припиненим згідно правових підстав визначених ст. ст. 599, 651, 654 ЦК України, відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами. Також позивач у відповіді на відзив зазначив, що заявлені відповідачкою витрати на правничу допомогу є завищеними. Вважає, що якщо учасник справи до закінчення судових дебатів не заявив клопотання про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу, суд не має підстав для розгляду питання про розподіл здійснених учасником витрат на професійну правничу допомогу. Схожих висновків дійшов ВС у постановах від 22.03.2018 року у справі № 910/9111/17 та від 14 .01.2019 року у справі № 927/26/18. 
Також представником позивача подана заява про зменшення витрат на правничу допомогу, в які зазначено, що підготовка до цієї судової справи не вимагала значного обсягу юридичної й технічної роботи, адже нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, таким чином такий пункт витрат як підбор нормативно-правових актів та аналіз судової практики викликає сумнів, адже судова практика розгляду справ щодо стягнення кредитної заборгованості стала і визначена ще у 2015 році, а саме постановою ВСУ від 11.03.2015 р. провадження 6-16-цс15. Заявлений розмір витрат на підготовку процесуальних документів по справі не є обґрунтованим та пропорційним до предмета судової справи, зокрема визначення вартості послуги за написання відзиву на позовну заяву у розмірі 6000 грн. не є пропорційним до складності справи, враховуючи те, що фактично відзив по справі по суті зводиться лише до повторювання тез щодо тотожності умов та правил надання банківських послуг, що висловлені у постанові ВСУ від 11.03.2015 р. провадження 6-16-цс15. Щодо затрат на участь у засіданні позивач вважає, що заявлені витрати не відповідають критерію реальності та розумності їхнього розміру оскільки: - на сьогоднішній день є механізм участі у судовому засіданні через відеоконференцію, а підстав для очної участі у простій судовій справі адвокатом не наведено. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» механізм розрахунку гонорару повинен бути прописаний саме у договорі. Але у наданому договорі є лише посилання на тарифи, що не були надані у суді, а їх тотожність договору викликає значний сумнів, оскільки відсутній встановлений у самому договорі розмір та/або порядку обчислення таких витрат. На підставі вищевказаного позивач просить зменшити до мінімально розумної суми, що підлягає компенсації відповідно до діючого законодавства
Протокольною ухвалою суду від 09.09.2025 р. закрито підготовче провадження у справі та призначений її розгляд по суті. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи містяться його заяви про розгляд справи за його відсутності та про підтримання заявлених позовних вимог.
В судове засіданні відповідачка та її представник не зявилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в задоволенні позову просить відмовити з підстав, зазначених у відзиві на позов.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно вимог ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
16.05.2007 року між позивачем у справі, як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальницею, укладено кредитний договір № 65559-cred.
Відповідно до пунктів 1-3 Кредитного договору, кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі 2500,00 доларів США шляхом перерахування кредитних коштів на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий Банком для позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитні кошти, сплатити відсотки в строк, встановлений цим договором.
Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору, строк погашення цього кредиту 14.11.2008 р. в порядку та строки, встановлені Графіком погашення кредиту, який є додатком до цього договору.
Згідно до п. 2.2.2, п. 2.2.3 кредитного договору, позичальницк зобов`язаний сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до Графіку та п.п. 2.3.8., 2.3.9., 3.1., 3.2., 3.3. даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом провести не пізніше дати фактичного повного погашення. Здійснювати погашення кредиту у порядку та строки відповідно до Графіку погашення кредиту та процентів, чинного у Додатку № І , який є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно до п. 3.1, п. 3.2., п. 3.3 кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує відсотки у розмірі: 24.000 % річних. Розрахунок нарахованих відсотків здійснюється з моменту зарахування коштів на картрахунок у розмірі суми, зазначеної в п.1.3. цього Договору, до дати погашення кредиту згідно з Графіком та п.п. 2.4.1., 3.3., 3.4. цього Договору. Повернення кредиту та уплату відсотків за його використання відповідно до п.п 3.1. цього договору здійснюється у порядку та строки відповідно до Графіка погашення кредиту та відсотків, які оформлюються у вигляді Додатка І до цього договору II є його невід`ємною частиною.Суми платежів, зазначені у Графіку погашення кредиту та відсотків, включають заборгованість за кредитом та проценти за користування кредитом, розраховані відповідно до п. 3.4. цього договору
Також 16.05.2007 р. між сторонами у справі був укладений договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки «мікрокредит», на підставі якого відкритий розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , обумовлений вищевказаним кредитним договором.
В графіку погашення кредиту та відсотків, який є додатком до цього кредитного договору, передбачені строки чергових платежів та їх розміри по сплаті тіла кредиту та відсотків за його користування.
Заочним рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 30.10.2009 року у справі № 2-2160/2009 задоволені позовні вимоги ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач у справі) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка утворилась станом на 13.11.2008 р. у розмірі 1677,56 доларів США, в тому числі заборгованість по тілу кредиту у розмірі 1362,96 доларів США та 314,60 доларів США – заборгованості по відсоткам. Дане рішення суду сторонами у справі не оскаржувалося та набуло законної сили. 
З розрахунку заборгованості, складеного при подачі позову у цій справі – 29.01.2016 р. вбачається, що станом на 18.10.2008 р. була наявна заборгованість по процентам у розмірі 318,29 доларів США, станом на 17.11.2008 р. – 438,13 доларів США. Відповідно до встановлених обставин у рішенні суду від 30.10.2009 р., станом на 13.11.2008 р. заборгованість по процентам за цим кредитним договором була 314,60 доларів США.
Відповідно до розрахунку, заборгованість пред`явлена позивачем у цьому позові, складається з боргу по процента у розмірі 3670,47 доларів США, що за курсом НБУ від 22.01.2016 року складає 89999,92 грн., які нараховані за період з 17.11.2008 р. по 24.01.2016 р., тобто після закінчення строку погашення кредиту, встановленого даним кредитним договором. 
Згідно з даним розрахунком, позичальником 22.01.2009 р. погашені відсотки у розмірі 150 доларів США.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України,в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики..
Сторонами кредитного договору від 16.05.2007 р. встановлений розмір і порядок одержання процентів, також погоджений строк сплати відсотків та повернення тіла кредиту – до 14.11.2008 р. у терміни та розміри встановлені графіком погашення визначений в межах даного кінцевого терміну погашення кредиту та сплати відсотків.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такий правовий висновок Верховного Суду викладений також у постанові від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.
Позивачем не надано належних доказів – виписок з кредитного рахунку позичальника тощо щодо фактичної суми заборгованості по відсоткам на день закінчення строку погашення кредиту за цим договором. Попри закінчення строку кредитування за вказаним кредитним договором, позивачем безпідставно були нараховані відсотки на суму 3670,47 доларів США за користування кредитними коштами за період з 17.11.2008 р. по 24.01.2016 р., які не розраховувалися з урахуванням положень ст. 625 ЦК України, як 3% річних, а розраховувалися відповідно до ставки процентів, яка діяла в період кредитування до 14.11.2008 р.
Оцінивши вищевказані докази, проаналізував правові норми, що регулюють правовідносини, що виникли між сторонами у справі, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідачкою у відзиві на позов заявлено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, яка надавалась їй адвокатським бюро «ЮРКОНСАЛТ», орієнтований розрахунок вартості яких становить 8000,00 грн., в тому числі: вартість послуги за складання заяви, відзиву – 6000,00 грн., участь в судовому засіданні – 2000,00 грн.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Позивачем заявлене клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідачкою наданий договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.04.2025 р., в якому зазначено, що розмір гонорару визначається та сплачується за погодженням сторін та викладається в додатку (додатковому договорі) до вказаного договору, який вважається його невід`ємною частиною. Гонорар сплачується адвокату в порядку та розмірах, що визначені додатковим договором до вказаного договору. Клієнт доручає Адвокату право підписання від імені Клієнта актів наданих послуг за цим договором, шляхом проставлення прізвища та ініціалів Клієнта в актах, в тому випадку, якщо послуги адвокатом були фактично надані.
Також додано Додатковий договір від 04.04.2025 р.до договору про надання правової допомоги від 04.04.2025 р., в якому зазначено, що орієнтований перелік послуг, що можуть бути надані відповідачці: Відзив, Заява - 6000,00 грн.; участь в судовому засіданні – 2000,00 грн. Також в додатковому договорі зазначено, що дана вартість послуг є орієнтовною та остаточно узгоджується з клієнтом в акті прийняття-передачі послуг.
Акт прийняття-передачі послуг суду відповідачкою не наданий. Заяв від відповідачки, що додаткові докази з приводу заявлених нею правничих послуг будуть надані після ухвалення рішення в установлені законодавством строки не заявлялось.
З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги відповідачки щодо суми витрат на правничу допомогу не підтверджені належними доказами. 
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 65559-cred від 16.05.2007 року – залишити без задоволення. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складений 16.02.2026 р.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя         І.Й. Наумова