П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/1601/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Токарева М.С. 
Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П. 

31 березня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Полотнянка Ю.П. 
суддів: Смілянця Е. С.  Драчук Т. О. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Загоренко О.О., 
позивача: ОСОБА_1 
представника позивача: Зіненко А.О.
представника відповідача: Ребенок С.А.,
представника відповідача: Слободенюка В.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Житомирського військового інституту імені С.П.Корольова про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та виплату різниці в заробітку за час виконання роботи, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому, з урахуванням заяви про зміну предмета спору, просив:
- визнати протиправним та скасувати п. 12 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.12.2024 року № 1417 щодо звільнення із займаної посади і призначення майора ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла Житомирського військового інституту імені C. П. Корольова - начальником штабу - першим заступником командира батальйону мобільних вузлів зв`язку НОМЕР_2 окремого полку зв`язку Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;
- зобов`язати Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України поновити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова з 01.01.2025 року;
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Житомирського інституту від 31.12.2024 року № 389 про виключення зі списків особового складу з всіх видів забезпечення Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова майора ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла Житомирського військового інституту імені C. П. Корольова, призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 14 грудня 2024 року № 1417 начальником штабу - першим заступником командира батальйону мобільних вузлів зв`язку НОМЕР_2 окремого полку зв`язку Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;
- зобов`язати начальника Житомирського інституту від 31.12.2024 року № 389 поновити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на посаді начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова з 01.01.2025 року;
- стягнути з Сухопутних військ Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 різницю в грошовому забезпеченні за час проходження військової служби за нижчою посадою та тарифним розрядом за період з 01.01.2025 року по дату поновлення на посаді.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, відсутність у наказі причин переміщення, непропорційність такого переміщення, наявність зв`язку між дисциплінарним стягненням та переведенням, а також про зменшення грошового забезпечення.
В судовому засіданні позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Представники відповідачів заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Згідно зі ст.308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суду апеляційної інстанції, що відповідно до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.12.2024 року №1417 ОСОБА_1 , який проходив військову службу у Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова на посаді начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла, звільнений від займаної посади та призначений начальником штабу – першим заступником командира батальйону мобільних вузлів зв`язку НОМЕР_2 окремого полку зв`язку Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (штатно-посадова категорія «майор»).
Підставою для включення майора ОСОБА_1 до наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.12.2024 № 1417 став поданий начальником Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова план переміщення від 12.12.2024.
На підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.12.2024 року № 1417 від 31.12.2025 року начальником Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова видано наказ № 389 про виключення зі списків особового складу з всіх видів забезпечення Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 02.01.2025 №2 ОСОБА_1 з 02 січня 2025 року зараховано до списків особового складу частини.
З довідки військової частини НОМЕР_3 від 14.10.2025 №2230 слідує, що ОСОБА_1 у січні 2025 року призначено на посаду начальника штабу – першого заступника командира батальйону з посадовим окладом 4930,00 грн.
Відповідно до довідки Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова про нараховані і виплачені основні і додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 посадовий оклад був встановлений в розмірі 5220,00 грн.
Вважаючи наказ п. 12 наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.12.2024 року № 1417 та наказ начальника Житомирського інституту від 31.12.2024 року №389 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову з мотивів правомірності оскаржуваних наказів, прийнятих в умовах дії особливого періоду та воєнного стану, а також відсутності підстав, передбачених законодавством, які б виключали можливість переміщення позивача на іншу посаду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Абзацом 13 ч.1 ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 №1932-XII визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на момент виникнення даних спірних правовідносин.
Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, яка триває по даний час.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).
Згідно з положеннями ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини 2, 14 статті 2 цього Закону проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частин 5, 7 статті 6 Закону №2232-XII військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України, а в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України - в порядку, визначеному їх керівниками.
Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві.
Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).
Згідно із пунктом 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються
Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.
За змістом підпункту 1 пункту 81 Положення №1153/2008 призначення на посади здійснюється: військовослужбовців, які проходять військову службу (крім військовослужбовців строкової військової служби) - Міністром оборони України та посадовими особами відповідно до номенклатури посад для призначення військовослужбовців (далі - номенклатура посад), яка затверджується Міністром оборони України.
Так, пунктом 82 Положення №1153/2008 визначено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється: 1) на вищі посади - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади; 3) на нижчі посади; 4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти із звільненням з посади, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання; 5) у зв`язку із закінченням строку перебування на посаді; 6) у зв`язку зі звільненням або призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану; 7) у зв`язку зі звільненням осіб сержантського і старшинського складу, які займали посади офіцерського складу; 8) у зв`язку з призначенням на посади, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які під час проходження військової служби були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, - на особисте прохання за рішенням посадової особи, до повноважень якої належить призначення на посади відповідно до переліку посад, що можуть бути заміщені такими військовослужбовцями, який визначається Міністерством оборони України; 9) у разі запровадження нового військового звання.
Відповідно до пункту 83 розділу IV Положення №1153/2008 військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка).
Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.
За приписами пункту 109 Положення №1153/2008, вибуття до нового місця служби військовослужбовця здійснюється після надходження витягу з наказу відповідного командира (начальника) військової частини про призначення, в тому числі доведеного технічними засобами передачі документованої інформації. Виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини має відбутися після здавання посади, але не пізніше ніж через місяць від дня одержання військовою частиною зазначеного витягу з наказу або іншого письмового повідомлення про переміщення по службі військовослужбовця.
Відповідно до пункту 110 Положення №1153/2008, переміщення військовослужбовців здійснюється в разі, коли звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних посадових осіб.
Переміщення осіб рядового складу, сержантського та старшинського складу за наявності обґрунтованих підстав з урахуванням висновків атестування, рекомендацій їх безпосередніх і прямих начальників на підставі клопотань командирів (начальників), які порушили питання про переміщення, здійснюється: між з`єднаннями, військовими частинами, оперативними командуваннями - наказами посадової особи, якій підпорядковані відповідні з`єднання, військові частини та оперативні командування; між видами Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані начальникам структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України, - наказом Головнокомандувача Збройних Сил України; між військовими частинами видів, родів військ (сил) Збройних Сил України та військовими частинами, які підпорядковані Міністерству оборони України, - наказом керівника служби персоналу Міністерства оборони України.
Форма та порядок надання клопотання визначаються Міністерством оборони України.
Приписами пунктів 116 та 117 Положення №1153/2008 врегульовано перебування військовослужбовців у розпорядженні відповідних командирів.
Так, відповідно до абз. 2 пункту 257 Положення №1153/2008 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.
Пунктом 112 Положення №1153/2008 встановлено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.
Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують; відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.
Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.
Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153, визначаються Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України 10.04.2009 №170, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за №438/16454 (далі - Інструкція №170).
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №170, дозволяється в умовах воєнного часу здійснювати призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі на підставі Плану переміщення на посади.
Відповідно до змісту пунктів 1-2 розділу X "Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України", затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280 (далі - Інструкція №280) основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу є накази по особовому складу, якими оформлюються, зокрема: призначення на посади (у тому числі у разі зміни назви посади, військово-облікової спеціальності (крім зміни грошового забезпечення військовослужбовців, зокрема зміни розміру посадових окладів (тарифних розрядів) та зміни рівня військової освіти за посадою), штатно-посадової категорії) та звільнення з займаних посад, переміщення по службі, зарахування в розпорядження, продовження строків перебування на посадах; направлення для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули; тощо.
При цьому, за змістом пункту 13 розділу II Інструкції №280 зарахування особового складу до списків військової частини і виключення із списків здійснюються тільки на підставі наказів по стройовій частині.
Наказ по стройовій частині на офіцерів, осіб рядового, сержантського і старшинського складу видається тільки після видання наказу по особовому складу.
Відповідно до змісту пункту 15 розділу II вищевказаної Інструкції №280 виключення із списків особового складу військової частини військовослужбовців, звільнених з військової служби, призначених для проходження військової служби до інших військових частин (у тому числі на посади національного контингенту, як національного персоналу, що не входить до складу національного контингенту, до багатонаціональних органів військового управління, до дипломатичних представництв України, а також направлених на навчання (для підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації) за кордоном та в інших цілях передбачених законами строком понад один рік), зарахованих на навчання до військових навчальних закладів, обраних народними депутатами України, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів із залишенням на військовій службі, а також направлених для проходження військової служби до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування), - проводиться наказом по стройовій частині з дня вибуття.
За пунктом 19 розділу XII Інструкції №280, особовий склад, який вибув із військових частин, виключається із списків особового складу військових частин у строки, установлені пунктом 15 розділу II цієї Інструкції.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, зокрема те, що позивач проходив військову службу в умовах дії воєнного стану, а його переміщення здійснено на підставі наказу Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.12.2024 №1417, виданого відповідно до плану переміщення військовослужбовців від 12.12.2024.
Відповідно до п.10 цього Плану, було заплановано переміщення майора (05.05.2019) ОСОБА_1 , 2892819677, начальника інформаційно-телекомунікаційного вузла Житомирського військового інституту імені С. П. Корольова з 29.11.2023, шпк «майор», ВОС -120100, 25 т.р. на посаду начальника штабу батальйону мобільних вузлів зв`язку оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України, шпе «майор», ВОС – 1210003 23 т.р. (посада вакантна).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірний наказ прийнято уповноваженою посадовою особою в межах наданих повноважень, на підставі та у спосіб, визначені чинним законодавством, зокрема Положенням №1153/2008.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у наказі конкретних причин переміщення є безпідставними, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, у вступній частині наказу міститься посилання на пункти 82 та 257 Положення №1153/2008, що відповідає встановленим вимогам до оформлення наказів по особовому складу. Зазначені норми прямо визначають правові підстави переміщення військовослужбовців, у тому числі в особливий період.
При цьому сама по собі відсутність деталізованого викладення мотивів у тексті наказу не свідчить про його протиправність, якщо такі підстави випливають із сукупності документів, що стали підставою для його прийняття, зокрема плану переміщення. 
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що переміщення повинно бути додатково обґрунтоване «службовою необхідністю» у кожному конкретному випадку із зазначенням індивідуальних причин саме в наказі, оскільки такі вимоги не передбачені Положенням №1153/2008 для умов особливого періоду. Навпаки, абзац другий пункту 257 цього Положення передбачає спрощений порядок призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади без їх згоди з метою доукомплектування Збройних Сил України.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності реальної потреби у доукомплектуванні спростовуються самим фактом існування вакантної посади та затвердженого плану переміщення, який є належним управлінським документом у системі кадрового забезпечення Збройних Сил України. Суд не наділений повноваженнями підміняти собою військове командування та оцінювати доцільність кадрових рішень, якщо такі прийняті у межах компетенції.
Посилання апелянта на пункт 83 Положення №1153/2008 також є необґрунтованими, оскільки наведена норма встановлює загальні засади призначення, але не обмежує повноваження командування в умовах особливого періоду, які прямо визначені пунктом 257 цього ж Положення.
Не знайшли свого підтвердження й доводи апелянта щодо того, що переміщення є прихованим дисциплінарним стягненням. Як правильно зазначив суд першої інстанції, призначення на іншу посаду не належить до видів дисциплінарних стягнень, визначених законодавством, а сам наказ про переміщення видано на підставі плану переміщення, а не матеріалів службового розслідування.
Той факт, що план переміщення було складено після застосування до позивача дисциплінарного стягнення, сам по собі не свідчить про причинно-наслідковий зв`язок між цими подіями та не доводить протиправності оскаржуваного наказу.
Доводи апеляційної скарги щодо порушення принципу пропорційності також не заслуговують на увагу, оскільки переміщення позивача здійснено в умовах воєнного стану, коли пріоритетним є забезпечення обороноздатності держави, а відповідні кадрові рішення обумовлені публічним інтересом. При цьому позивачем не доведено наявності виключних обставин, передбачених пунктом 112 Положення №1153/2008, які б унеможливлювали його переміщення.
Щодо доводів апеляційної скарги про зменшення грошового забезпечення, колегія суддів зазначає, що така обставина сама по собі не свідчить про протиправність переміщення, оскільки призначення на іншу посаду передбачає зміну умов грошового забезпечення відповідно до штатної категорії посади.
Посилання апелянта на положення трудового законодавства, зокрема статтю 235 КЗпП України, є безпідставними, оскільки правовідносини, пов`язані з проходженням військової служби, регулюються спеціальним законодавством і не підпадають під дію загальних норм трудового права.
Колегія суддів також не вбачає порушень процесуального права під час розгляду справи судом першої інстанції. Суд дослідив надані сторонами докази, надав їм належну оцінку в сукупності та виклав мотиви відхилення доводів позивача.
Доводи апеляційної скарги щодо неповного дослідження матеріалів службового розслідування є необґрунтованими, оскільки такі матеріали не є визначальними для вирішення спору про правомірність кадрового рішення, прийнятого на підставі плану переміщення.
Також безпідставними є твердження апелянта про порушення принципу змагальності у зв`язку з невитребуванням окремих документів, оскільки відповідне процесуальне рішення прийнято судом з урахуванням позиції сторін, а відсутність такого документа не впливає на правильність вирішення спору по суті.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що наказ 14.12.2024 року №1417 прийнятий в умовах дії воєнного стану, тобто особливого періоду, в порядку та у спосіб передбаченому чинними, на момент прийняття такого, положеннями законодавства України, відповідно до чого відповідачі мали право здійснити переміщення Позивача на нове місце служби з однієї військової частини до іншої без його згоди з метою доукомплектування Збройних Сил України, що обумовлено обставинами особливого періоду.
Щодо наказу від 31.12.2024 №389, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про його правомірність як похідного від наказу про призначення, оскільки виключення позивача зі списків особового складу здійснено відповідно до вимог Інструкції №280 після його призначення до іншої військової частини.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки встановлених судом першої інстанції обставин та незгоди з наданою їм правовою оцінкою, що саме по собі не є підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.
За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України. 
Постанова суду складена в повному обсязі 01 квітня 2026 року.

Головуючий	 		Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Смілянець Е. С.    Драчук Т. О.