Дата документу 11.03.2026 Справа № 335/6658/25

Запорізький Апеляційний суд

 
ЄУН 335/6658/25      Пр. № 22-ц/807/216/26	Головуючий у 1-й інстанції: Алєксєєнко А.Б. Суддя-доповідач: Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.
суддів Онищенка Е.А., Трофимової Д.А.
за участі секретаря Камалової В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ на рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (надалі – ГУ ПФУ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ) про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (а.с.1-29) у якому просив: - визнати протиправною бездіяльність ГУ ПФУ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (ЄДРПОУ 20490012) щодо невиплати йому частини недоотриманої пенсії згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом з номером у спадковому реєстрі 73458681, на бланку серії НТО 645759, від 17.12.2024 року, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Черкун В.І., у зв`язку зі смертю його батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Басань, Пологівського району, Запорізької області; - зобов`язати ГУ ПФУ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (ЄДРПОУ 20490012) виплатити йому недоотриману пенсію згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом з номером у спадковому реєстрі 73458681, на бланку серії НТО 645759, від 17.12.2024 року, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Черкун В.І.,у зв`язку зі смертю його батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Басань, Пологівського району, Запорізької області в розмірі 77744,13 грн., - а також стягнути судові витрати у справі в сумі 10295,20 грн.
В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що батько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та помер у с. Басань, яке належить до Пологівської міської територіальної громади відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 та наказу Мінреінтеграції від 20 лютого 2023 року № 56 визнана тимчасово окупованою територією. Факт смерті батька позивача ОСОБА_3 на окупованій території встановлений рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя по справі № 337/4013/24 від 18.07.2024 року, на підставі якого Дніпровським відділом ДРАЦС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 26.07.2024 року. Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Черкун В.І. заведена спадкова справа. ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на грошову суму (недоотриманої пенсії) в сумі 150362,79 грн., що знаходиться у Головному управлінні пенсійного фонду України в Запорізькій області, яка належала померлому. 11.04.2025 року позивачем було подано до ЦЕНТРАЛЬНОГО ОБ`ЄДНАНОГО УПРАВЛІННЯ ПФУ в місті Дніпро заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера - його батька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якої було надано відповідні документи на підтвердження правових підстав виплати позивачу недоотриманої пенсії в порядку спадкування. Після прийняття документів ОСОБА_1 було проінформовано, що належні йому кошти надійдуть на вказаний в заяві рахунок в установлений законодавством термін – 5 днів. Разом з цим, ОСОБА_1 було виплачено кошти у сумі 72618,66 грн. Решти належних йому грошових коштів згідно вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину не виплачено. За зверненнями позивача до ГУ ПФУ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ останньому було повідомлено, що у червні 2025 року ГУ ПФУ в ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ призначено і нараховану недоотриману пенсію померлого ОСОБА_3 на поточний рахунок банківської установи, зазначений у заяві. На сайті ПФУ статус заяви ОСОБА_1 значиться як «виконано». Однак, незважаючи на неодноразові звернення позивача із заявами та скаргами до ГУ ПФУ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ належної йому суми недоотриманої пенсії згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом так і не було виплачено. Таким чином відповідачем безпідставно не виплачено позивачу грошові кошти у розмірі 77744,13 грн.
В автоматизованому порядку для розгляду даної справи визначено суддю першої інстанції Алєексєєнко А.Б. (а.с.30). Ухвалою суду першої інстанції від 09.07.2025 (а.с.31) позовну заяву було залишено без руху, надано строк на усунення недоліків. Ухвалою суду першої інстанції від 10.07.2025 (а.с.37) провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження, витребувано від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Черкун Валентини Іванівни (       АДРЕСА_1 ) належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . 
16.07.2025 на виконання ухвали суду від 10.07.2025 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Черкун В.І. надіслано до суду копію спадкової справи №78/2024, заведеної після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 (а.с. 44-91)
25.07.2025 року від ГУ ПФУ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого представник просив суд першої інстанції відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с. 108-114).
Позивач через представника подав суду першої інстанції відповідь на відзив у цій справі (а.с. 1115-130). 
Відповідача подав суду першої інстанції додаткові пояснення у цій справі (а.с. 123-130).
Рішенням Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2025 року (а.с.147-151) позов позивача у цій справі задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ щодо невиплати ОСОБА_1 частини недоотриманої пенсії згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом з номером у спадковому реєстрі 73458681, на бланку серії НТО 645759, від 17.12.2024 року, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Черкун В.І., у зв`язку зі смертю його батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Басань, Пологівського району, Запорізької області.
Зобов`язано ГУ ПФУ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (ЄДРПОУ 20490012) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) недоотриману пенсію згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом з номером у спадковому реєстрі 73458681, на бланку серії НТО 645759, від 17.12.2024 року, виданого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Черкун В.І., у зв`язку зі смертю його батька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Басань, Пологівського району, Запорізької області в розмірі 77744, 13 грн.
Стягнуто з ГУ ПФУ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ (ЄДРПОУ 20490012) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1937,92 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ГУ ПФУ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ у своїй апеляційній скарзі (а.с.157-172) просило рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити у цій справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
В автоматизованому порядку 27.10.2025 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Онищенка Е.А. та Трофимову Д.А. (а.с.173). Ухвалою апеляційного суду від 248.10.2025 року (а.с.174) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду 31.10.2025 року (а.с.177). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 03.11.2025 року (а.с.178), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.179), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, штату суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, відпустки суддя-доповідача у період з 16.02.2026 року по 02.03.2026 року (довідка а.с. 204).
Позивач в особі представника подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (а.с.194-203).
У дане судове засідання повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи належним чином (а.с.190-193) всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали. 
Відповідач ГУ ПФУ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ через свого представника подало апеляційному суду заяву про розгляд цієї справи апеляційним судом без участі його представника (а.с.205-206). 
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом. 
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: заяву сторони відповідача задовольнити,розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились. 
В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи… фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ГУ ПФУ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України в редакції Закону України № 4173-IX від 19.12.2024, який набрав законної сили з 08.02.2025 року, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст. 12, 13, 76, 81, 141, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду. Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 26.07.2024 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (копія - а.с. 13, 66),  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у с.Басань, Пологівського району Запорізької області. 
Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Черкун В.І., зареєстрованого в реєстрі за №78/2024 спадкоємцем після померлого ОСОБА_3 , 1941 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадщина на яку видано свідоцтво складається з грошової суми (недоотриманої пенсії) в сумі 150362,79 грн. (копія - а.с. 90 зворот), що знаходиться в ГУ ПФУ в Запорізькій області, яка належала померлому, що підтверджується довідкою виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 05.12.2024 року №0800-0401-8/111358 (а.с. 74 зворот – 75).
Позивач у встановлений законом строк звернувся до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Дніпро з заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю батька ОСОБА_3 (а.с. 24-25). 
Судом першої інстанції було правильно встановлено, що за заявою позивача ПФУ було нараховано та виплачено позивачу кошти у сумі 72618,66 грн. (а.с. 128). Решта грошових коштів згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом не виплачена. 
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 06.06.2025 на звернення позивача повідомлено, що з матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію, обчислену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Виплата пенсії ОСОБА_3 призупинена з 01.05.2023 у зв`язку з тривалою неоплатою відповідно до п.4 частини першої ст.49 Закону №1058 (а.с.14).
Також повідомлено, що на підставі заяви від 11.04.2025 та відповідних документів поданих позивачем до територіального відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головним управлінням в червні 2025 року призначено і нараховано недоотриману пенсію померлого ОСОБА_3 на поточний рахунок банківської установи, зазначений у заяві. 
Також, з матеріалів справи убачається, що листом ГУ ПФУ в Запорізькій області від 06.07.2025 за зверненням ОСОБА_1 повідомлено, що недоотримана пенсія виплачена в повному обсязі згідно звернення №3663 від 21.06.2025 року. 
Отже, судом першої інстанції було правильно встановлено, що спірні правовідносини по справі виникли саме з приводу не виплати позивачу пенсії померлого спадкодавця в порядку спадкування за законом в сумі, яка зазначена в свідоцтві на спадщину, на яку позивач має право відповідно до частини першої статті 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.
Статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 1227 ЦК України узгоджуються із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.
При вищевикладених обставинах, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивач в порядку спадкування за законом набув право власності на спадкове майно після спадкодавця ОСОБА_3 , яка складається з грошової суми (недоотриманої пенсії) в сумі 150362,79 грн., яка належала померлому, що підтверджується довідкою, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 05.12.2024 №0800-0401-8/111358.
З аналізу норм матеріального права вбачається, що законодавством України не передбачено права пенсійних органів на перегляд свідоцтва про право на спадщину, в тому числі і щодо застосування до таких свідоцтв положень ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07 липня 2014 року № 13-1), що зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Порядок від 25 листопада 2005 року № 22-1).
Згідно абз. 2 п. 1.5 Порядку від 25 листопада 2005 року № 22-1 заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку, як одержувач пенсії.
У відповідності до визначення термінів, що наведені у ст. 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» спадок у вигляді невиплаченої пенсії (заборгованості з виплати пенсії) не є щомісячною пенсійною виплатою, тобто, саме пенсією у розумінні статті 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Заява спадкоємця, який визначений нотаріусом, до органу Пенсійного Фонду України за виплатою недотриманої пенсії померлого пенсіонера не спрямована на щомісячне отримання пенсії, а має своєю метою фактичне отримання спадщини у вигляді грошових сум, що становить недоотриману померлим пенсіонером при житті пенсію (заборгованість з виплати пенсії), та яка увійшла до спадкової маси та яка, у тому числі, зазначена у Спадковому реєстрі.
При цьому, суд першої інстанції правильно зазначав, що Порядок від 25 листопада 2005 року № 22-1 не містить будь-яких вимог або умов, які пов`язували би право на отримання визначеним нотаріусом спадкоємцем, недоотриманої померлим пенсіонером суми пенсії, що внесена до спадкового реєстру, із будь-якими умовами.
Єдиною умовою для видачі спадкоємцю невиплаченої на день смерті померлого пенсіонера пенсії є надання спадкоємцем, або його уповноваженим представником, окрім саме заяви про її виплату, документів, перелік яких наведений у п. 2.26 Порядку від 25 листопада 2005 року № 22-1.
Згідно з положенням абзацу 4 п. 2.26 Порядку від 25 листопада 2005 року № 22-1 для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї, або в разі їх не звернення за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається: 1) документ, що посвідчує особу заявника, 2) свідоцтво про смерть, 3) свідоцтво про право на спадщину.
Оскільки позивачем при поданні заяви були надані документи, перелічені у п. 2.26 цього Порядку, це є достатньою підставою для прийняття відповідачем рішення про здійснення виплати на користь позивача недоотриманої пенсії померлого спадкодавця.
Таким чином, судом першої інстанції було правильно встановлено, що неприйняття відповідачем рішення про виплату позивачу недоотриманої при житті пенсії спадкодавця ОСОБА_3 винесено з порушенням вимог абз. 2 п. 1.5, абз. 4 п. 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що затверджений Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрований в Мінюсті України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.
Відповідно до ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У своїх висновках Європейський суд с прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Перший протокол) полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 Першого протоколу дозволяє позбавлення власності лише на умовах передбачених законом (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції проти Греції», «Малама проти Греції»).
Статтею 1 Першого протоколу не гарантує права на надбання майна (рішення у справах «Ван дер Мюсель проти Бельгії» «Копеський проти Словаччини»). Особа може заявляти про порушення ст. 1 Першого протоколу тільки тією мірою, якою оскаржувані рішення національного суду стосуються її майна в розумінні цього положення». «Майном» може бути як існуюче майно», так і активи включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймі «легітимні сподівання на реалізацію майнового права. «Легітимні сподівання» за своїм характером повинні бути конкретними, ніж просто надія і повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі «Копеський проти Словаччини»).
Тому, зважаючи на принцип захисту легітимних очікувань особи та на один з загальновизнаних способів захисту прав особи в національному законодавстві України, який полягає примусовому виконанні обов`язку в натурі, стягнення з відповідача на корить позивача в порядку спадкування недоотриманих пенсійних виплат є об`єктивним та обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача.
У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд першої інстанції правильно відхилив доводи відповідача, які ґрунтуються на застосуванні до спірних правовідносин положення п.14-4 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п.10 Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 299 «Про деякі особливості виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) та страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» оскільки наведенні положення розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини.
Невиплата відповідачем позивачу коштів є необґрунтованою та такою, що спростовуються наведеними вище фактичними обставинами та нормами матеріального права, згідно яким, сума пенсії, що належала пенсіонеру, але не була ним одержана за життя, передаються визнаному згідно свідоцтву про право на спадщину спадкоємцю. Право власності позивача на суму недоотриманих коштів у розмірі 150362,79 грн. встановлене свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке є правовстановлюючим документом, що офіційно і безперечно підтверджує наявність права власності на майно, що переходить у спадок. 
Зазначене свідоцтво є чинним та недійсним не визнано. Чинним законодавством України не передбачено права пенсійних органів на перегляд свідоцтв про право на спадщину, в тому числі і щодо застосування до таких свідоцтв положень п.14-4 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п.10 Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 р. № 299 «Про деякі особливості виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) та страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини.
З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги позивача у цій справі є законним та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у цій справі у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги відповідача ГУ ПФУ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ є такими, що фактично дублюють доводи його заперечень проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким суд першої інстанції вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою. 
Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування заперечень відповідача проти позову позивача та, відповідно, у спростування останнього у цій справі. 
Також, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.
Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального права судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення по суті цієї справи.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
Крім того, судом першої інстанції, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України правильно було вирішено питання про розподіл між сторонами судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції. 
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі. 
Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом. 
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ ПЕНСІЙНОГО ФОНДУ УКРАЇНИ В ЗАПОРІЗЬКІЙ ОБЛАСТІ залишити без задоволення.
Рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2025 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повна постанова апеляційним судом складена 16.03.2026 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Онищенко Е.А. 	Трофимова Д.А.