Справа № 462/8538/25 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк А.І. 
Провадження № 33/811/162/26 Доповідач: Маліновська-Микич О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська-Микич О.В., з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , представника потерпілої - адвоката Гнідець Олесі Миколаївни, розглянувши апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_2 - адвоката Гнідець О. М. на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 12 січня 2026 року, 
встановив:

постановою Залізничного районного суду м. Львова від 12 січня 2026 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1, 2 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-8 – закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень. 
Відповідно до оскаржуваної постанови, згідно протоколу серії ВАД № 134245 від 21.10.2025 року, ОСОБА_1 , 21.10.2025 року, о 08 год. 40 хв. за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_2 , домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного та економічного характеру: ображав нецензурною лайкою, вимагав грошові кошти, чим завдав їй шкоди психологічному здоров`ю, чим порушив ч. 1 ст.173-2 КУпАП.
Згідно протоколу серії ВАД № 134246 від 21.10.2025 року, ОСОБА_1 , 21.10.2025 року, о 08 год. 40 хв. за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 психологічне насильство, а саме у його присутності висловлювався нецензурною лайкою відносно своєї дочки ОСОБА_2 , внаслідок чого завдав шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_3 , чим порушив ч. 2 ст.173-2 КУпАП
Згідно протоколу серії ВАД № 320470 від 21.10.2025 року, ОСОБА_1 , 21.10.2025 року, о 08 год. 40 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , не виконав вимоги ТЗП серії АА № 611228 від 20.10.2025 року винесеного терміном на 5 діб, а саме порушив заборону контактувати з постраждалими особами, чим порушив ч. 2 ст.173-8 КУпАП
Згідно протоколу серії ВАВ № 955839 від 21.10.2025 року, ОСОБА_1 , 21.10.2025 року, о 16 год. 50 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , протягом строку дії ТЗП стосовно кривдника серії АА №393216 від 21.10.2025 року, який виданий відносно нього, перебував за місцем проживання потерпілих осіб ОСОБА_2 , чим порушив вимоги зазначеного ТЗП, чим порушив ч. 2 ст.173-8 КУпАП
Згідно протоколу серії ВАД № 319594 від 21.10.2025 року, ОСОБА_1 , 21.10.2025 року, о 20 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , стосовно якого 21.10.2025 року порушив винесений ТЗП серії АА №393216 порушив такий на заборону зобов`язання залишити місце проживання потерпілої сторони, заборону на вхід та перебування в місці проживання, заборона в будь-який спосіб контактувати з потерпілими особами та не виконав його, чим порушив ч. 2 ст.173-8 КУпАП.
На зазначену постанову представник потерпілої ОСОБА_2 - адвокат Гнідець О. М. подала апеляційну скаргу у якій просить постанову Залізничного районного суду м. Львова від 12 січня 2026 року скасувати та прийняти нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 2 ст. 173-2; ч. 2 ст. 173-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова прийнята за неповно з`ясованих обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим постанова суду є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню.
Вважає, що вина ОСОБА_1 підтверджується даними, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення, який є документом, що засвідчує факт неправомірних дій і в силу статті 251 КУпАП вважається належним доказом цього, заявою про вчинене адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями потерпілої, формою оцінки ризиків, висновком психолога.
Звертає увагу, що згідно висновку, ОСОБА_4 потерпала від систематичних погроз, стусанів, нецензурної лайки, принижень. Неодноразово доводилось втікати з дітьми на вулицю чи до друзів через небезпечну поведінку батька. Потерпіла скаржилася на відчуття оніміння та поколювання в тілі, відчуття жару, тремтіння в руках і ногах, переляк, розлади сну та ситуативну тривалу відсутність сну, панічні атаки, пригнічений настрій, відчуття хронічної втоми та зниженої енергії, зниження інтересу та відчуття задоволення від виконаних справ. Наявні думки і спогади, що повторюються і турбують, нав`язливі картини травматичного досвіду з минулого, постійне очікування на небезпеку, та відчуття себе замкненою та такою,що легко лякається.
Зазначає, що малолітній ОСОБА_3 став свідком домашнього насильства та є потерпілим. Згідно висновку дитячого психолога ОСОБА_5 хлопчик на консультації повідомив, що дідо інколи як монстр, так дитина описує погану поведінку дідуся, дідо монстр коли кричить на маму. Хлопчик говорить, що хоче в іншу хату. Психологом підтверджено, що дитині заподіяно шкоду психічному здоров`ю.
Вважає, що термінові заборонні приписи виносились формально, та слід врахувати що вказані термінові заборонні приписи, які порушував ОСОБА_1 - не визнані судом протиправними та не скасовані. Складались поліцейськими згідно «Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника».
Заслухавши виступ представника потерпілої - адвоката Гнідець Олесі Миколаївни на підтримку доводів апеляційної скарги, особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , який заперечив проти апеляційних вимог, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення насильства в сім`ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений.
Частина 2 ст. 173-2 КУпАП передбачає відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Відповідно до пункту 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VІІІ, під домашнім насильством слід розуміти діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство (п. 14 ч. 1 ст. 1 вказаного вище Закону), як форма домашнього насильства, включає в себе словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Отже, виходячи із зазначених вище норм законодавства, під домашнє насильство, зокрема, умисне вчинення діянь психологічного характеру, які утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 або ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише словесні образи, погрози, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, якщо такі дії викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
З аналізу наведених вище норм Закону вбачається, що домашнє насильство, яке охоплюється диспозицією ч.1 ст.173-2 КУпАП, має місце тоді, коли діяння фізичного, психологічного або економічного характеру тягнуть за собою можливість настання фізичної або психологічної шкоди.
Для правильної кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з підстав, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, факт порушення вказаних прав повинен бути відображений у протоколі про адміністративне правопорушення.
Отже, обов`язковими елементами складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, є умисні дії/бездіяльність та наявність наслідків їх вчинення, зокрема у виді завдання шкоди фізичному або психічному здоров`ю потерпілого.
Таким чином, під домашнє насильство, зокрема психологічного характеру, яке утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, підпадають лише такі діяння, якими цілеспрямовано та навмисно спричиняється емоційна невпевненість, страх або іншим чином завдається шкода психічному здоров`ю іншого члена сім`ї.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Протокол про адміністративне правопорушення - це комплексне джерело доказової інформації. Однак він набуває значення доказу в таких випадках, коли: по-перше, протокол складений уповноваженою на те посадовою особою; по-друге, складений не пізніше термінів, передбачених для накладення адміністративного стягнення; по-третє, зміст протоколу відповідає усім вимогам, передбаченим коментованою статтею.
Суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП, за якою складено протокол.
Обставини правопорушення повинні бути викладені в протоколі конкретно, з належним формулюванням складу адміністративного правопорушення у відповідності до змісту диспозиції статті (частини статті) КУпАП, що передбачає відповідальність за його вчинення.
Як вбачається зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення, за місцем спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї доньки ОСОБА_2 та малолітньої дитини ОСОБА_3 , домашнє та психологічне насильство.
Під час розгляду справи, внаслідок пояснень особи, щодо якої складені протоколи про адміністративне правопорушення та потерпілої, суд установив, що потерпіла ОСОБА_2 за всіма подіями була опитана один раз з її пояснень виходить, що батько з застосуванням нецензурної лайки вимагав у неї гроші. Дане пояснення в частини вимог надання коштів збігається з поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Факт нецензурної лайки ОСОБА_1 заперечується та залишається припущенням. Суд фактично був позбавлений можливості отримати від потерпілої інші пояснення.
Аналізуючи вищенаведене, апеляційний суд доходить висновку про те, що з відеозаписів виходить, що поліцейські оцінюють конфліктну ситуацію, як спровоковану потерпілою, та заперечують фактичне застосування насильства з боку ОСОБА_1 . З опитування неповнолітньої дочки потеплілої - ОСОБА_6 , остання не вбачає причин наявного конфлікту між її матір`ю та дідом. З її слів у неї з останнім нормальні відносини.
Об`єктивна сторона ст. 173-2 КУпАП передбачає існування обов`язкової ознаки - можливість настання чи настання фізичної чи психологічної шкоди, яка була чи могла бути завдана потерпілому.
Будь-яких об`єктивних доказів, в тому числі пояснень свідків тощо, які б давали можливість встановити вину ОСОБА_1 та довести об`єктивну сторону правопорушення, яке полягає у вчиненні домашнього насильства, матеріали справи не містять.
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника потерпілої про те, що судом безпідставно не було взято до уваги як доказ терміновий заборонний припис стосовно кривдника, оскільки згідно протоколу серії ВАД № 320470 від 21.10.2025 року, документ серії АА № 611228 від 20.10.2025 року не міститься в матеріалах справи, що виключає можливість оцінки його існування та притягнення до відповідальності за вказаним епізодом. Стосовно єпізодів не виконання вимоги тимчасового заборонного припису згідно протоколів серії ВАВ № 955839 від 21.10.2025 року та ВАД № 319594 від 21.10.2025 року, суд зазначає що документ серії АА №393216 від 21.10.2025, є незрозумілими , що виключає можливість оцінки його змісту та притягнення до відповідальності за вказаним епізодом. Крім того, вищезазначені обставини формального його винесення, що свідчать про його безпідставність, загострення хронічної хвороби під час винесення тимчасового заборонного припису, фактична неможливість його оскарження та виконання, виключають склад адміністративного правопорушення за вказаною нормою.
Суд першої інстанції, відповідно до вимог відповідно ст. 252 КУпАП, надав належну оцінку усім доказам у справі, у тому й числі поясненням ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , і висновок суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складів адміністративних правопорушень, передбачених ч ч. 1, 2 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-8 КУпАП, ґрунтується на матеріалах справи та нормах КУпАП.
Постанова суду є законною і підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу представника потерпілої - адвоката Гнідець Олесі Миколаївни – залишити без задоволення.
Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 12 січня 2026 року , якою провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень за ч. 1, 2 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-8 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА-МИКИЧ