Дата документу 04.03.2026	Справа № 554/15091/25	
 	Провадження № 2/554/571/2026	

РІШЕННЯ 
Іменем України
04 березня 2026 року         м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого - судді Михайлової І.М.,
за участі секретаря судового засідання Станкевич Н.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2025 року позивач ТОВ «Споживчий центр» через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11.02.2025-100001584 від 11.02.2025 року в розмірі 9300 грн, а також 2422,4 грн судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.02.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 11.02.2025-100001584. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 3000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 11.02.2025 року, строком на 140 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 30.06.2025 року, пролонгація строку кредитування (строку виплати кредиту, строку договору) не передбачена, процента ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 20% від суми кредиту та дорівнює 600 грн. Денна процентна ставка: 0.87%. Неустойка: 30 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Однак, ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим на час пред`явлення позову в нього утворилася заборгованість у розмірі 9300 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3000 грн, процентів у розмірі 4200 грн, комісії у розмірі 600 грн та неустойки в розмірі 1500 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». В зв`язку з викладеним, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 14.11.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
31.12.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кузь Ю.О. через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказала, що відповідач не оспорює отримання ним кредиту від ТОВ «Споживчий центр» у розмірі 3000 грн, разом із цим, вимоги про стягнення з нього на користь позивача 4200 грн процентів, комісії у розмірі 600 грн та неустойки в сумі 1500 грн вважає необґрунтованими й такими, що не підлягають задоволенню. Зокрема, нарахування комісії в розмірі 600 грн та неустойки в розмірі 1500 грн суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які мають імперативний характер і підлягають застосуванню судами незалежно від умов договору (постанова Верховного Суду від 31.01.2024 року у справі №183/7850/22), а від сплати процентів в розмірі 4200 грн відповідач звільнений в силу гарантій, передбачених у п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», оскільки являється військовослужбовцем під час мобілізації та проходить військову службу в умовах дії особливого періоду, що підтверджується довідкою командира Військової частини НОМЕР_1 №1439/3677 від 25.12.2025 року Міністерства Оборони України. Представник відповідача послалася на постанову Верховного Суду від 04.09.2024 року у справі № 426/4264/19, в якій прямо зазначено, що військовослужбовці звільняються від сплати процентів та штрафних санкцій за кредитними договорами на час особливого періоду.
З відзивом на позовну заяву адвокат Кузь Ю.О. подала до суду попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, що становить 7000 грн та просила стягнути їх з позивача на користь відповідача.
08.01.2026 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «Споживчий центр» Павленка Д.О. до суду надійшла відповідь на відзив, у якій просив задовольнити позовні вимоги. Зазначив, що Кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі відповідно до встановленого порядку, шляхом акцепту відповідачем пропозиції про укладення договору та підписання його одноразовим ідентифікатором після проходження ідентифікації через систему BankID. Представник позивача вказав, що факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наданими доказами, а розрахунок заборгованості здійснено відповідно до умов кредитного договору та не спростовано відповідачем. Спірний кредитний договір містить всю інформацію, визначену ч.1 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування», тому він не є нікчемним у силу закону. Послався на те, що сторона відповідача не зазначила, яке саме її право, як споживача фінансової послуги, було обмежено кредитним договором. 
12.01.2026 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кузь Ю.О. надійшли заперечення на відповідь на відзив, які було сформовано в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 11.01.2026 року, в яких адвокат зазначила, що на підтвердження повноважень представника позивача додано довіреність та довіреність у порядку передоручення, які, на її думку, не відповідають вимогам закону, оскільки не містять нотаріального посвідчення або належного засвідчення, у зв`язку з чим не можуть вважатися належним підтвердженням повноважень представника. Адвокат вважала, що наведені у відповіді на відзив доводи позивача не спрямовані на підтвердження чи спростування істотних обставин спору, оскільки відповідач не заперечує факту отримання кредитних коштів і визнає обов`язок повернути основну суму боргу, тоді як спір у справі стосується правомірності нарахування комісії, відсотків та штрафних санкцій.
Судове засідання, призначене на 19.01.2026 року о 09 годині, було зняте з розгляду в зв`язку з перебуванням судді Михайлової І.М. у відпустці та було призначене на 04.03.2026 року о 10 годині.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини позову розгляд справи просив проводити без участі представника ТОВ «Споживчий центр». Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином. Зокрема, надісланий на адресу за місцем реєстрації відповідача рекомендовані листи з копією ухвали про відкриття провадження у справі, копією позовної заяви, повідомленнями про розгляд справи, ОСОБА_1 не було вручено, а поштові відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній». Отже, відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд судом цивільної справи, учасником якої він є.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову в частині стягнення з нього 4200 грн процентів, 600 грн комісії та 1500 грн неустойки.
Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Кузь Ю.О. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до електронного кабінету адвоката Кузь Ю.О. в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».
Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Судом не встановлено підстав для відкладення судового засідання, передбачених у ч.2 ст.223 ЦПК України, тому суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача, відповідача та його представника на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінюючи докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ЦПК України).
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини (ч.2 ст.11 ЦК України).
Судом встановлено наступні фактичні обставини у справі.
11.02.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11.02.2025-100001584 (Кредитної лінії). Документи, які складають Кредитний договір, кредитодавцем підписувались електронним підписом, а відповідачем - за допомогою одноразового ідентифікатора «Е935», який надсилався у смс-повідомлені на номер, вказаний останньою, як фінансовий 0984346898.
Відповідно до умов кредитного договору №11.02.2025-100001584 від 11.02.2025 року позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 11.02.2025; сума Кредиту: 3000 грн; строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту - 30.06.2025; продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту передбачена. Продовження (лонгація, пролонгація) строку договору не передбачена. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту – 20% від суми кредиту та дорівнює 600 грн. Денна процентна ставка: 0.87%. Неустойка: 30 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Згідно пункту 3.1. Договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію(ї) (якщо комісія (ії) встановлена(і) договором).
Пунктом 3.2. Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до пункту 4.1 Договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4314-14XX-XXXX-0426.
Згідно п.5.2 Договору кредитодавець зобов`язується нараховувати проценти, комісію(ї) (якщо комісія (ії) встановлена(і) договором) в розмірі, вказаному в цьому договорі.
З листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. №272-1310 від 13.10.2025 року, наданого позивачем, вбачається, що ТОВ «УПР» повідомило ТОВ «Споживчий центр» про те, що відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, було успішно перераховано 11.02.2025 року о 15:28:05 год. кошти в розмірі 3000 грн на платіжну картку клієнта НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua – 650276600, призначення платежу: Видача за договором кредиту №11.02.2025-100001584.
Згідно наданої позивачем Довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором № 11.02.2025-100001584 від 11.02.2025 року заборгованість ОСОБА_1 становить 9300 грн, з яких: 3000 грн - основний борг; 4200 грн - проценти, нараховані за період з 11.02.2025 року по 30.06.2025 року; 600 грн - комісія за надання кредиту; 1500 грн - неустойка.
Відповідач ОСОБА_1 являється військовослужбовцем, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується Довідкою форми 5 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 за вих. № 1439/3677 від 25.12.2025 року.
Згідно із ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як передбачено ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
В силу статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК України).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).
Відповідач ОСОБА_1 не заперечує факти укладення 11.02.2025 року кредитного договору № №11.02.2025-100001584 з позивачем ТОВ «Споживчий центр» та отримання від останнього кредитних коштів у розмірі 3000 грн, зазначене не спростовано й матеріалами справи.
До відзиву на позовну заяву представником відповідача додано Довідку форми 5 командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 за вих. № 1439/3677 від 25.12.2025 року про те, що ОСОБА_1 являється військовослужбовцем, перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .
Згідно із Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, довідка форми 5 підтверджує проходження військової служби та цей документ необхідний для оформлення пільг за кредитами для військовослужбовців.
Згідно із ч. 15 ст. 14 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин – укладення кредитного договору) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Судом встановлено, що 11.02.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11.02.2025-100001584 (Кредитної лінії), відповідач – ОСОБА_1 , призваний у Збройні Сили України по мобілізації, що підтверджено відповідною довідкою. Тому у період виконання умов кредитного договору на відповідача поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до нього не може застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.
Таким чином нараховані відсотки за користування кредитом у період з 11.02.2025 року по 30.06.2025 року в розмірі 4200 грн, відповідно до положень ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» стягненню не підлягають, зважаючи на право відповідача, як військовослужбовця, на пільги, передбачені вказаним Законом.
Згідно із ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за пенею, штрафом в розмірі 1500 грн, суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які були чинні, як на день укладення кредитного договору між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та відповідачем ОСОБА_3 , тобто станом на 21.01.2025 року, так і на час ухвалення судового рішення, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. 
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Касаційний суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанова Верховного Суду від 18.10.2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 року у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23).
З огляду на те, що кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено 11.02.2025 року, відповідач належним чином кредитні зобов`язання не виконує, з огляду на положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у стягненні заборгованості за штрафом, пенею з відповідача на користь позивача слід відмовити.
Доводи представника відповідача про те, що нарахування комісії в розмірі 600 грн відповідачу суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України суд до уваги не бере з огляду на їх необґрунтованість. Оскільки відповідно до умов кредитного договору № 11.02.2025-100001584 від 11.02.2025 року, акцептованих відповідачем, кредитодавець зобов`язувався встановити комісію в розмірі, встановленому договором (п. 5.2 кредитного договору), а позичальник зобов`язувався повернути таку комісію (п. 6.2 кредитного договору), п. 7 заявки до кредитного договору встановлено, що комісія, пов`язана із наданням кредиту становить 20 відсотків від суми кредиту, тобто 600 грн.
З огляду на поширення на відповідача пільг, встановлених частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд відповідно зменшує визначений банком обсяг заборгованості за кредитним договором та присуджує до стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № № 11.02.2025-100001584 від 11.02.2025 року в розмірі 36000 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3000 грн та комісії у розмірі 600 грн.
Ураховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 3600 грн.
Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» судом задоволено частково, а саме на 38,7%, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі пропорційній частині задоволених позовних вимог, що складає 937,5 грн.
Керуючись ст.ст.81, 141, 223 259, 263-265, 277-279, 280-281 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 11.02.2025-100001584 від 11.02.2025 року в розмірі 3600 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 937,5 грн. 
В задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разу розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місце знаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Суддя          І.М. Михайлова