Справа № 127/19462/25
Провадження № 2/127/4036/25

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року	місто Вінниця	

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі головуючого судді Бойко В.М.,
при секретарі Іщенко А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової (Маржина) Аліни Анатоліївни, приватного виконавця Виконавчого округу м.Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової (Маржина) Аліни Анатоліївни, приватного виконавця Виконавчого округу м.Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
У 2025 році ОСОБА_3 з АСВП та реєстру боржників дізнався, що щодо нього Приватним виконавцем виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А., було відкрито виконавче провадження ВП № 59986137, та надалі здійснено примусове виконання на підставі виконавчого напису № 1748 від 13.08.2019 року.
Оскаржуваний виконавчий напис вчинено Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою (Маржиною) А.А. щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 102 219,55 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області № 127/31242/23 від 21.11.2023 замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» (ЄДРПОУ 36799749) на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні № 59986137. 
Позивач вважає, що оспорюваний Виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню в зв`язку з порушенням Приватним нотаріусом порядку вчинення оспорюваного Виконавчого напису, що є самостійною та достатньою підставою для визнання Виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При ознайомленні з матеріалами Виконавчого провадження, зокрема зі змісту Виконавчого напису, Позивач дізнався, що оспорюваний Виконавчий напис був вчинений на підставі Анкети-Заяви про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа банк» 05.08.2011, що був укладений між Позивачем та ПАТ «Альфа Банк». Стягнення за оспорюваним виконавчим написом відбувається на користь ТОВ «ДЕБТ ФОРС», що нібито набуло право вимоги на борг. 
На підставі викладеного вище, просив суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути безпідставно набуті кошти, збитки, та стягнути судові витрати на правову допомогу та судовий збір.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2025 року було задоволено заяву представника позивача та забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №1748 від 13.08.2019 року, що вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою (Маржиною) Аліною Анатоліївною про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал». 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.
15.07.2025 року на адресу суду надійшов відзив від представника відповідача, в якому ТОВ «Дебт Форс» просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки заявлені позовні вимог є безпідставними та необгрунтованими.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, представник позивача в наданій суду заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача ТОВ «Дебт Форс» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Треті особи приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Клітченко О.А., приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Газматова А.А. у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 05.08.2011 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено Анкету-Заяву про акцепт публічної пропозиції. (а.с.12 зворотній бік).
13.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною вчинено виконавчий напис та зареєстровано в реєстрі за № 1748, згідно з текстом якого звернено стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №621009833 від 08.05.2011 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги є ТОВ «Вердикт Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 31.07.2019 року. Сума заборгованості складає 101 569,55 грн. а також 650,00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ЗУ «Про нотаріат». (а.с. 12).
06.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59986137 з примусового виконання виконавчого напису №1748, виданого 13.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 102 219,55 грн. (а.с. 14).
Вказаний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксани Анатоліївни, що підтверджується постановами про: стягнення з боржника основної винагороди від 06.09.2019 року, заміну сторони виконавчого провадження – стягувача з ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс» від 29.12.2023 року.(а.с. 15-16).
Згідно відповіді приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. від 19.06.2025 року в межах виконавчого провадження №59986137 з ОСОБА_1 стягнуто 41 605,20 грн. (ас. 13 зворотній бік).
Дізнавшись про вчинений виконавчий напис нотаріуса та відкрите на його підставі виконавче провадження, ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого провадження таким, що не підлягає виконанню та повернення стягнутих коштів, оскільки нотаріус, під час вчинення виконавчого напису мав перевірити безспірність заборгованості, крім того, відповідачем не було попереджено позивача про наявність заборгованості та не надано нотаріусу всіх передбачених законом документів для вчинення виконавчого напису.
За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями – не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.
Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.
З вищевикладеного випливає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів .
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Такий правовий висновок зроблений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року в справі № 6-887цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Аналогічний по суті висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 15.04.2020 року по справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18).
У постанові від 19 червня 2024 року по справі № 712/11552/23 (провадження № 61-3773св24) Верховний Суд дійшов висновку, що між банком і позивачем кредитний договір був укладений у простій письмовій формі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням порядку вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Вищевикладені обставини свідчать про наявність підстав для визнання виконавчого напису № 1748 від 13.08.2019 року, вчиненого Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою (Маржиною) А.А. щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал», таким що не підлягає виконанню.
Що стосується позовної вимоги про стягнення на підставі статті 1212 ЦК України безпідставно набутих грошових коштів та збитків, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.
Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідокнабуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).
Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.
Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.
Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 39 217,16 грн., що стягнуті з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, відповідно отримані відповідачем кошти в сумі 39 217,16 грн підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Крім того, підлягають стягненню з відповідача на корить позивача збитки в розмірі 2 388,04 грн.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18, від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20.
За таких обставин, позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з відповідача на користь позивача на підставі статті 1212 ЦК України безпідставно набутих грошових коштів, та збитків.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 357/8277/19 (провадження № 14-65цс22).
В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн., до матеріалів справи надано копію договору № 25086 про надання професійної правничої (правової) допомоги від 13 червня 2025 року; копію акта приймання-передачі послуг №1 від 20.06.2025 року, розрахункову квитанцію №13/06/25 про отримання гонорару на суму 8 000,00 грн.(а.с.16 зворотній бік, 17-18).
15.07.2025 року до суду надійшло клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у якій представник відповідача просить відмовити позивачу у стягнення вказаних витрат.
В обґрунтування вказаної заяви представник відповідача зазначив, що матеріали справи не містять документального підтвердження витрат на правову допомогу.
Судом взято до уваги складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, критерій необхідності вчинення процесуальних дій та їх значимість, у зв`язку з чим, суд вважає, що позивач має право на компенсацію витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що позов підлягає задоволенню, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 259, 264-265, 268, 273, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд,
В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє Яресько Тарас Віталійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової (Маржина) Аліни Анатоліївни, приватного виконавця Виконавчого округу м.Київ Клітченко Оксани Анатоліївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1748 від 13.08.2019 року, вчинений Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою (Маржиною) Аліною Анатоліївною про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю«Вердикт Капітал».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1  безпідставно набуті кошти в розмірі 39 217 (тридцять дев`ять тисяч двісті сімнадцять) гривень 16 копійок, та збитки в розмірі 2 388 (дві тисячі триста вісімдесіт вісім) гривень 04 копійки.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1 сплачені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, та сплачені витрати на судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», код ЄДРПОУ 43577608, адреса місцезнаходження: 02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. 9, прим. 369, оф. 1.
Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, адреса місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, 2-Б, секція 3, прим. 250-А/1.
Третя особа: Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова (Маржина) Аліна Анатоліївна, адреса місцезнаходження: 07401, Київська область, м. Бровари, вул. Шевченка, буд. 13, оф. 7.
Повне судове рішення складено 27.03.2026 року.

Суддя: