номер провадження справи 7/206/25 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2026 Справа № 908/3235/25
м.Запоріжжя Запорізької області 
Господарський суд Запорізької області у складі судді Лєскіної Ірини Євгенівни, за участі секретаря судового засідання Даниленко Віти Сергіївни розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу № 908/3235/25
за позовом: Приватного підприємства “ЕНХОЛ” (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд.172, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 04860128) 
до відповідача: Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 24584661) в особі філії Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ 19355964) 
про стягнення 1619200,00 грн, 

за участю представників учасників справи:
від позивача: не з`явився
від відповідача: Гриценко В.С. (в режимі відеоконференції) самопредставництво, витяг з ЄДР від 22.08.2025

Процесуальні дії у справі.
До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (документ сформований в системі “Електронний суд” 21.10.2025, зареєстрований в канцелярії Господарського суду Запорізької області вх. № 3554/08-07/25 21.10.2025) Приватного підприємства “ЕНХОЛ” до Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі філії Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” про стягнення 1619200,00 грн. 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3235/25 та визначено до розгляду судді Лєскіній І.Є.
Ухвалою суду від 27.10.2025 позовну заяву судом залишено без руху. Надано позивачу строк протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви, вказаних в ухвалі. 
Через систему “Електронний суд” 31.10.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків із доданими до неї документами (зареєстрована в канцелярії суду 03.11.2025 за вх. №22058/08-08/25).
Ухвалою суду від 10.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10.12.2025 о 09 год.30 хв.
У системі “Електронний суд” представником відповідача 21.11.2025 сформовано відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (зареєстровано в канцелярії Господарського суду Запорізької області за вх. № 23604/08-08/25 від 24.11.2025).
У системі “Електронний суд” 27.11.2025 сформовано заяву про участь представника відповідача в режимі відеоконференції (зареєстровано в канцелярії Господарського суду Запорізької області за вх. № 23990/08-08/25від 27.11.2025).
Заява судом задоволена, про що винесено відповідну ухвалу суду. 
Позивачем 04.12.2025 в системі “Електронний суд” сформовано відповідь на відзив, в якій просить суд взяти до уваги викладені у відповіді на відзив обставини та задовольнити позовні вимоги повністю (зареєстровано в канцелярії Господарського суду Запорізької області за вх. № 24557/08-08/25 від 05.12.2025).
У судовому засіданні 09.12.2025 в режимі відеоконференції приймав участь представник відповідача.
Представник позивача у судове засідання не з`явився. Про причини неявки свого представник суд не повідомив.
У судовому засіданні представник відповідача заявила усне клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з тим, що відповідь на відзив отримано 05.12.2025, а строк подання заперечень ще не сплинув. Просить відкласти засідання для можливості подання заперечень на відповідь на відзив.
Ухвалою суду від 09.12.2025 відкладено підготовче засідання на 07.01.2026 о/об 09 год. 30 хв.
У системі “Електронний суд” представником відповідача 12.12.2025 сформовано заперечення на відповідь на відзив, в якому представник відповідачів просить врахувати заперечення проти позову (зареєстровано в канцелярії Господарського суду Запорізької області за вх. № 25123/08-08/25 від 15.12.2025).
У системі “Електронний суд” 16.12.2025 сформовано заяву про участь представника відповідача в режимі відеоконференції (зареєстровано в канцелярії Господарського суду Запорізької області за вх. № 25348/08-08/25 від 16.12.2025).
Заява судом задоволена, про що винесено відповідну ухвалу суду. 
Через систему “Електронний суд” 06.01.2026 від позивача надійшла заява про проведення засідання за відсутності представника позивача, за наявними у матеріалах справи документами. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі (зареєстровано в канцелярії Господарського суду Запорізької області за вх. № 257/08-08/26 від 06.01.2026).
У судовому засіданні 07.01.2026 приймав участь представник відповідача.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. 
У підготовчому засіданні судом розглянуті питання, передбачені частиною 2 ст. 182 ГПК України.
Судом у підготовчому засіданні 07.01.2026 з`ясовано у представника відповідача, чи про всі обставини повідомлено суд, чи всі докази подані, чи можливо закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті.
Представник відповідача зазначив, що ними повідомлено про всі обставини, всі докази надані, та не заперечив проти призначення справи до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 07.01.2026 суд продовжив строк підготовчого провадження, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10.02.2026 о 09 год. 30 хв.
У системі «Електронний суд» 09.02.2026 позивачем сформована заява про розгляд справи без участі представника позивача (зареєстровано в канцелярії Господарського суду Запорізької області за вх. № 3060/08-08/26 від 09.02.2026). Позовні вимоги підтримає повністю. 
У судовому засіданні 10.02.2026 брав участь представник відповідача. 
Суд оголосив стислий зміст позовної заяви. Представник відповідача виступив зі вступним словом, в якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. 
Суд оголосив перерву у судовому засіданні до 10.03.2026 о 12год. 30 хв. 
У судовому засіданні 10.03.2026 брав участь представник відповідача. Суд з`ясував обставини справи та дослідив докази, провів судові дебати.
Після закінчення судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та повідомив про відкладення його проголошення до 20.03.2026 об 11год. 30хв. 
Фіксація судового процесу 20.03.2026 здійснювалась за допомогою технічного засобу, відповідно до положення ст. 222 ГПК України. 
У судовому засіданні 20.03.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення. 

Стислий виклад позицій учасників страви.
Позивач – Приватне підприємство “ЕНХОЛ” (далі – ПП «ЕНХОЛ») звернувся до суду із позовом про стягнення з Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі філії Відокремлений підрозділ “Запорізька атомна електрична станція” Акціонерного товариства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” (далі – ВП «ЗАЕС») збитків у розмірі 1619200,00 грн.
Позов заявлено на підставі ст.ст. 11, 22, 525, 599, 610, 611, 612, 626-629 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), ст.ст. 173, 174, 193, 202, 216 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі – ГК України).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку зі своєчасної оплати за договором №25/217-20/48-121-01-20-10022 від 29.12.2020 позивач не зміг своєчасно здійснити оплату за договором поставки №18/05 від 18.05.2021, укладеним між ним та ТОВ «Люкс-Техніка».
Заборгованість за договором №18/05 у розмірі 1600000,00 грн згодом була стягнута із позивача на користь ТОВ «БТК Монтаж Буд Конструкція», якому ТОВ «Люкс-Техніка» відступило право вимоги, рішенням Господарського суду міста Києва від 08.05.2025 у справі №910/1144/25. Зазначеним рішенням також стягнуто 19200,00 грн судового збору. 
Стягнуті суми самостійно сплачені позивачем на користь ТОВ «БТК Монтаж Буд Конструкція».
Уважає ці суми збитками, завданими неправомірними діями ВП «ЗАЕС» в частині несплати заборгованості за договором №25/217-20/48-121-01-20-10022 від 21.12.2020.
Відповідач проти позову заперечив.
Уважає, що зазначені суми не є збитками у розумінні цивільного законодавства. Зазначає також про відсутність елементів господарського правопорушення та підстав для стягнення з нього коштів. 

Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують.
Між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруючакомпанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (далі – Замовник, Позивач або ВП «ЗАЕС») та Приватним підприємством ЕНХОЛ» (далі – Виконавець, Відповідач або ПП «ЕНХОЛ») укладено договір № 75/217-20/48-121-01-20-10022 від 29.12.2020 (далі за текстом Договір №75/217-20).
За умовами п. 1.1. - п. 1.7., п. 3.1. Договору ПП «ЕНХОЛ» зобов`язалося надавати Державному підприємству «Національна Атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (надалі – Замовник, Відповідач) в період січня-грудня 2021 року послуги за кодом ДК 021:2015 - 50730000-1 «Послуги з ремонту і технічного обслуговування охолоджувальних установок» (послуга: «Надання комплексу послуг в області холодильної техніки, систем кондиціювання повітря й систем холодопостачання об`єктів ВП ЗАЕС»). Вимоги до результатів послуг визначені в технічній специфікації (відповідно до додатку №1 до договору), що є невід`ємною частиною договору. Послуги розповсюджуються на обладнання СВБ. Клас безпеки згідно з НП 306.2.141-2008:ЗН; ЗНО;4Н. Послуги відносяться до робіт підвищеної небезпеки. Послуги не відносяться до таких, які підлягають ліцензуванню. Код класифікатора ДК 016:2010- 33.12. Місцем надання послуг Виконавцем за Договором №75/217-20 визначено об`єкти ВП «ЗАЕС» Замовника.
Відповідно до п. 2.1. Договору №75/217-20, додатку №2 «Протокол узгодження Договірної ціни» від 29.12.2020 до вказаного Договору вартість послуг встановлюється на підставі акцептованої Замовником цінової пропозиції Виконавця та складає 79 680 000,00 грн, в тому числі ПДВ 13 280 000,00 грн.
Згідно з п. 2.2. Договору №75/217-20 оплата наданих послуг здійснюється за фактично наданий обсяг послуг протягом 60 календарних днів з моменту підписання Сторонами акту здачі-приймання наданих послуг, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Оплата Замовником частини вартості послуг у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Виконавця податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.
Згідно з пунктом 3.1 Договору Виконавець зобов`язався надати послуги в строк: січень 2021 року - грудень 2021 року.
Порядок здачі і приймання результатів наданих послуг визначено розділом 4 Договору. 
Згідно з п. 4.1., п. 4.2. Договору №75/217-20 щомісячно при завершенні надання послуг Виконавець представляє Замовникові документи у відповідності з розділом 5 технічної специфікації (невід`ємний додаток №1 до договору) та акт здачі-приймання наданих послуг у 4-х примірниках для оформлення. Замовник протягом 10 днів із дня одержання акту здачі-приймання наданих послуг зобов`язаний відправити Виконавцеві підписаний акт здачі-приймання наданих послуг або надати мотивовану відмову від приймання результатів послуг.
У випадку мотивованої відмови Замовника, сторони складають двосторонній акт із переліком необхідних доробок і строків виконання (п. 4.3. Договору).
Пунктом 4.7. Договору №75/217-20 передбачено, що право власності на отримані за даним договором результати послуг переходить до Замовника з моменту підписання сторонами актів здачі-приймання наданих послуг.
Згідно з п. 5.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність відповідно до діючого законодавства України.
Пунктом 6.2 Договору визначені, зокрема, такі обов`язки Виконавця: забезпечити надання послуг відповідно до умов Договору, діючих норм та персоналом відповідної кваліфікації (підпункт 6.2.1); вчасно здати Замовнику послуги за актом здачі-приймання наданих послуг (підпункт 6.2.2); 
У свою чергу, Замовник зобов`язаний здійснювати оплату наданих послуг на умовах даного договору (6.3.1).
У п. 11.1. Договору №75/217-20 сторони погодили, що цей Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 31.03.2022.
Позивачем надано, а Відповідачем прийняті послуги відповідно до умов Договору №75/217-20, про що уповноваженими представниками Сторін підписано акти здачі-приймання наданих послуг на загальну суму 39 856 474,80 грн:
1. Акт здачі-приймання наданих послуг №01/21 від 31.01.2021р. за січень 2021 р. на суму 6 615 655,20 грн. ПДВ 1 102 609,20 грн. 
2. Акт здачі-приймання наданих послуг №04/21 від 28.02.2021р за лютий 2021р. на суму 6 615 655,20 грн. ПДВ 1 102 609,20 грн.
3.Акт здачі-приймання наданих послуг №05/21 від 31.03.2021р за березень 2021р. на суму 6 615 655,20 грн. ПДВ 1 102 609,20 грн. 
4. Акт здачі-приймання наданих послуг №07/21 від 30.04.2021р.за квітень 2021р. на суму 6 669 836,40 грн. ПДВ 1 111 639,40 грн. 
5.Акт здачі-приймання наданих послуг №08/21 від 31.05.2021р.за травень 2021р.на суму 6 669 836,40 грн. ПДВ 1 111 639,40 грн. 6. Акт здачі-приймання наданих послуг №09/21 від 30.06.2021р.за червень 2021р.на суму 6 669 836,40 грн. ПДВ 1 111 639,40 грн. 
Однак, у порушення умов п. 2.2., п. п. 6.3.1. п. 6.3. Договору №75/217-20, Відповідач не виконав належним чином свої грошові зобов`язання, сплативши лише частково суму у розмірі 166 702,48 грн за надані Позивачем послуги у січні 2021 року, а тому сума основного боргу Відповідача перед Позивачем станом складала 39 689 772,32 грн, що підтверджується Довідкою ПП «ЕНХОЛ» від 31.07.2022 №09-25/22 про надані послуги та оплату за них у 2021-2022 роках за договором між ПП «Енхол» та ДП НАЕК «Енергоатом», у особі ВП ЗАЕС за період з 01.01.2021 по 31.07.2022. 
Між ПП «ЕНХОЛ» та ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», ВП «ЗАЕС» велося листування.
У матеріалах справи наявний лист ДП «НАЕК «Енергоатом» №01-1945/14-вих від 15.02.2021 (у відповідь на лист ПП «ЕНХОЛ» №10-21.02/09 від 15.01.2021), за змістом якого НАЕК повідомляла про наявні фінансові складнощі із виконання договірних зобов`язань перед ПП «ЕНХОЛ» та пропонувала узгодити графік погашення наявної заборгованості.
Також листом №42-28/7381 від 30.03.2021 (у відповідь на лист ПП «ЕНХОЛ» №10-21.02/39 від 01.03.2021) ВП «ЗАЕС» повідомляв позивача про надання до ДП «НАЕК «Енергоатом» заявки щодо виділення коштів для розрахунків з ПП «ЕНХОЛ» у сумі 53995962,37 грн, а також про здійснення часткових оплат за іншими договорами на загальну суму 1133852,68 грн протягом березня 2021 року.
Окрім цього листом №42-28/11436 від 14.05.2021 (у відповідь на лист ПП «ЕНХОЛ» №10-21.02/68 від 27.04.2021) ВП «ЗАЕС» повідомляв позивача про причини несвоєчасних розрахунків (низький рівень розрахунків за електричну енергію, відпущену ДП «НАЕК «Енергоатом» в оптовий ринок), а також про оплату на користь ПП «ЕНХОЛ» 1000000,00 грн платіжним дорученням №6942 від 28.04.2021 (без прив`язки до договору).
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.06.2023 у справі 908/1966/22 задоволено позов Приватного підприємства “ЕНХОЛ” до Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція”
Стягнуто з Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” в особі Відокремленого підрозділу “Запорізька атомна електрична станція” на користь Приватного підприємства “ЕНХОЛ” суму основного боргу за Договором №75/217-20/48-121-01-20-10022 від 29.12.2020 в розмірі 39689772,32 грн, 3 (три) відсотки річних у розмірі 1714387,29 грн, інфляційні втрати у розмірі 11919997,35 грн, судовий збір у розмірі 764 236,34 грн.
Зазначене рішення суду виконано примусово.
Так, 12.02.2024 в порядку примусового виконання рішення з банківських рахунків АТ «НАЕК «Енергоатом» на рахунок з обліку депозитних сум органу примусового виконання стягнуті кошти в сумі 58 656 974,51 грн (що підтверджується розпорядженням державного виконавця №73754770). 
У подальшому, 13.02.2024 стягнуті суми перераховані органом примусового виконання на користь ПП «ЕНХОЛ» (платіжна інструкція №73 на суму 53 324 156,96 грн).
Також 18.05.2021 між Позивачем (Приватним підприємством "ЕНХОЛ» (покупець)) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс-Техніка" (постачальник) укладено Договір поставки № 18/05 (надалі – Договір №18/05). 
Відповідно до п. 1.1 Договору №18/05 в порядку та на умовах, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передавати у власність, а покупець приймати та оплачувати обладнання. 
За положеннями п. 2.1, 2.4, 2.5, 2.7 Договору ціна одиниці виміру товару та загальна вартість кожної партії товару визначаються сторонами в заявках-специфікаціях до даного договору, які є його невід`ємною частиною. На підставі погоджених сторонами заявок-специфікацій, а також на підставі інших документів згідно п. 3.3 Договору № 18/05, продавець формує для покупця рахунок на оплату для кожної конкретної поставки товару. 
Пунктом 3.1. Договору №18/05 передбачено, що розрахунки за кожну партію товару, здійснюються в безготівковому порядку шляхом 100% передоплати на поточний рахунок постачальника протягом 50 календарних днів з дня підписання відповідної заявки-специфікації, якщо інше не передбачено заявкою-специфікацією до даного договору. 
Як додаток до договору № 18/05 від 18.05.2021 сторонами було підписано заявку-специфікацію від 18.05.2021 року на придбання товару: компресор холодильний у кількості 2 штуки, ціною 800 000,00 грн з ПДВ за одинцю товару, загальною вартістю 1 600 000,00 грн., з ПДВ, та погоджено дату поставки товару – до 19.06.2021, умови оплати – 100% попередня оплата до 28.05.2021. 
У визначений сторонами у заявці-специфікації строк Позивачем не було здійснено попередню оплату, у зв`язку з чим Позивач прострочив виконання свого грошового зобов`язання, починаючи з 29.05.2021, внаслідок чого поставка товару не була здійснена. 
Далі, 07.11.2023, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс-Техніка" (постачальник/первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БТК Монтаж Буд Конструкція" (новий кредитор) укладено Договір № 21/03 відступлення права вимоги (заміна кредитора у зобов`язанні). 
Відповідно до п. 1.1 цього договору сторони погодились, що за своєю правовою природою даний договір є правочином з передання первісним кредитором прав вимоги, визначених у даному договорі, новому кредиторові (відступлення права вимоги).
Згідно з п. 2.1 договору відступлення первісний кредитор передає належне йому право вимоги згідно з Договором поставки № 18/05 від 18.05.2021 року, що укладений між первісним кредитором та Приватним підприємством "ЕНХОЛ" (Позивач), а новий кредитор приймає право вимоги, що належне первісному кредитору за основним договором. 
Відповідно до умов Договору відступлення права вимоги новий кредитор набуває право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника виконання зобов`язань за основним договором, які виникли з моменту укладання основного договору, а саме грошове зобов`язання боржника (оплата боргу за Договором № 18/05 в розмірі 1 600 000,00 грн), а також оплати всіх штрафних санкцій, інфляційного збільшення заборгованості, 3% річних, які виникли на момент укладення цього договору або можуть виникнути у майбутньому у зв`язку з невиконанням умов основного договору. 
З умов цього договору випливає, що новий кредитор займає місце первісного кредитора в зобов`язаннях, що виникли з основного договору в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору та тих, які можуть виникнути у майбутньому (п. 2.2, 2.3 договору відступлення). 
На виконання умов договору 07.11.2023 між ТОВ "БТК Монтаж Буд Конструкція" та ТОВ "Люкс-Техніка" було підписано акт прийому-передачі документів, згідно з яким Товариству з обмеженою відповідальністю "БТК Монтаж Буд Конструкція" були передані документи, що підтверджують право вимоги до Приватного підприємства «ЕНХОЛ», зокрема, договір № 18/05 від 18.05.2021 та заявка-специфікація від 18.05.2021. 
Товариство з обмеженою відповідальністю "БТК Монтаж Буд Конструкція" 08.11.2023 звернулося до Позивача із повідомленням № 245-1 про відступлення права вимоги, що виникло з Договору № 18/05 від 18.05.2021, в якому пред`явлено вимогу про оплату коштів у сумі 1 600 000,00 грн. 
Позивачем кошти сплачені не були, що стало підставою для звернення ТОВ "БТК Монтаж Буд Конструкція" до суду. 
Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "БТК Монтаж Буд Конструкція" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного підприємства "ЕНХОЛ" про стягнення 1 600 000,00 грн. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.05.2025 року у справі № 910/1144/25 повністю задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "БТК Монтаж Буд Конструкція", вирішено стягнути з Приватного підприємства "Енхол" грошові кошти у розмірі 1 600 000 (один мільйон шістсот тисяч грн) 00 коп., та витрати з сплати судового збору у розмірі 19 200 (дев`ятнадцять тисяч двісті грн) 00 коп. 
На виконання зазначеного рішення суду Позивачем були сплачені грошові кошти у розмірі 1 619 200,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1 від 12.06.2025 на суму 800 000,00 грн та платіжною інструкцією №243 від 26.06.2025 року на суму 819 200,00 грн.

Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення. Висновки суду.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
За приписами статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до частин 1, 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які він одержав би, якщо би зобов`язання було виконане боржником (аналогічний висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18 (пункт 6.14), від 01.03.2023 у справі № 925/556/21 (пункт 8.49.6)).
Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.
Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 
1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 
2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 
3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 
4) вини особи, яка заподіяла шкоду. 
У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.
Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). 
Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. 
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. 
Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.
Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.
При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками.
Тобто, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем.
У цій справі позивач як збитки визначає кошти, сплачені ним платіжними інструкціями №1 від 12.06.2025 на суму 800000,00 грн та №243 від 26.06.2025 на суму 819000,00 грн на виконання рішення Господарського суду міста Києва Києва від 08.05.2025 року у справі № 910/1144/25, яким задоволено позовні вимоги ТОВ "БТК Монтаж Буд Конструкція", стягнуто з позивача ПП "Енхол" кошти у розмірі 1600000,00 грн заборгованості за договором поставки №18/05 від 18.05.2021, витрати зі сплати судового збору у розмірі 19200,00 грн.
Зазначає, що саме невиконання відповідачем обов`язку зі своєчасної оплати наданих послуг за договором №75/217-20 стало підставою для завдання, на думку позивача, збитків останньому – стягнення коштів (попередньої оплати) на підставі рішення суду у розмірі 1600000,00 грн, а також судового збору у розмірі 19200,00 грн.
З аналізу наведених норм щодо визначення складу збитків вбачається, що додаткові витрати виникають саме в процесі застосування потерпілою особою заходів щодо забезпечення захисту своїх порушених прав та такі витрати підлягають відшкодуванню на загальних підставах.
Проте, при включенні до складу збитків вказаних додаткових витрат необхідно враховувати, що: по-перше, відшкодуванню підлягають фактично понесені додаткові витрати; по-друге, відшкодуванню підлягають не будь-які витрати суб`єкта господарювання, а лише ті, які були зроблені ним в розрахунку на прийняття належного виконання за договором або з метою запобігання збиткам чи їх зменшення; по-третє, якщо додаткові витрати спрямовані на запобігання збиткам чи їх зменшення, то витрати на реалізацію цих заходів не повинні перевищувати самих збитків, у протилежному разі дані витрати підлягають відшкодуванню лише у межах понесених збитків.
Заявлені позивачем до стягнення збитки не є додатковими витратами, адже такі витрати не були здійснені ним з метою належного виконання зобов`язань відповідачем за укладеним з ним договором або з метою запобігання збиткам чи їх зменшення.
Окрім цього, договір поставки товару №18/05 від 18.05.2021 не розірваний, відповідно ПП «ЕНХОЛ» може вимагати виконання зобов`язань з поставки товару.
Посилаючись на існування причинного зв`язку між понесеними позивачем витратами у вигляді сплати коштів на виконання судового рішення (про стягнення попередньої оплати за договором, укладеним із третьою особою) позивач жодним чином не доводить, що ухвалення рішення суду про стягнення з нього коштів, яким встановлено невиконання ПП «ЕНХОЛ» зобов`язань з попередньої оплати товару за договором поставки, є обставиною, яка засвідчує автоматичні та невідворотні наслідки у вигляді витрат, що виникають в результаті невиконання своїх зобов`язань саме відповідачем.
У постановах Верховного Суду у справі № 910/386/22 від 01.02.2024, № 906/267/23 від 22.01.2024, № 906/435/22 від 21.11.2023 № 910/3022/22, від 09.11.2023 вказано, що причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Оцінюючи доведеність причинного зв`язку між невиконанням відповідачем у цій справі обов`язків щодо своєчасної оплати за договором №75/217-20 та заявленими до стягнення, на думку позивача, збитками, суд бере до уваги наступне. 
По-перше, на час укладення договору поставки між ПП «ЕНХОЛ» (покупець) та ТОВ «Люкс-Техніка» (продавець), яким була передбачена 100-відсоткова попередня оплата в сумі 1600000,00 грн, позивачеві було відомо про затримку у виконанні грошових зобов`язань ДП «НАЕК «Енергоатом» в особі ВП «ЗАЕС», в тому числі, і за договором №75/217-20, про що свідчать копії листів, наявні у матеріалах справи (про які йдеться у попередньому розділі рішення суду), а також те, що строк оплати за актами здачі-приймання послуг №01/21 (на суму 6 615 655,20 грн) та №04\21 (на суму 6 615 655,20 грн) вже наств та мало місце прострочення боржника.
По-друге, суд ураховує, що підприємницька діяльність суб`єктами господарювання здійснюється на власний ризик, а порушення зобов`язань контрагентами не звільняють боржника, який прострочив виконання, від відповідальності.
Крім того, умовами укладеного між позивачем та відповідачем договору №75/217-20 не було передбачено зобов`язання відповідача здійснити розрахунки за послуги з ПП «Енхол» для можливості закупівлі ним товару та перерахування коштів на рахунок ТОВ «Люкс Техніка».
Позивачем також не доведено, що саме невиконання відповідачем договору №75/217-20 спричинило неможливість виконання ним своїх обов`язків перед ТОВ «Люкс-Техніка». Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього не надано. 
По-третє, суд бере до уваги, що зобов`язання в частині попередньої оплати порушено позивачем у травні 2021 року, при цьому станом на цей час кредитором був продавець – ТОВ «Люкс-Техніка».
Разом із цим, стягнення на підставі судового рішення (що власне позивач визначає як збитки) відбулось у 2025 році на користь ТОВ «БТК Монтаж Буд Конструкція», яке отримало права кредитора за договором 18/05 від 18.05.2021 внаслідок відступлення права вимоги на його користь товариством «Люкс-Техніка» (договір №21/03 від 07.11.2023).
Як свідчать матеріали справи, до моменту пред`явлення позову ТОВ «БТК Монтаж Буд Конструкція» до ПП «ЕНХОЛ» про стягнення 1600000,00 грн заборгованість ВП «ЗАЕС» за договором №75/217-20 у розмірі 53324156,96 грн була стягнута на підставі рішення суду в примусовому порядку (платіжна інструкція №73 від 13.02.2024). 
Окрім цього із листів ВП «ЗАЕС», наявних у матеріалах справи, вбачається, що за іншими зобов`язаннями протягом березня-квітня 2021 року відповідач перерахував позивачеві кошти на загальну суму 2133852,68 грн: 
-платіжне доручення №4564 від 17.03.2021 на суму 80778,11 грн (договір №75/257-19 від 09.12.2019);
-платіжне доручення №4860 від 23.03.2021 на суму 553074,57 грн (договір №75/257-19 від 09.12.2019); 
-платіжне доручення №5018 від 26.03.2021 на суму 500000,00 грн (договір №75/257-19 від 09.12.2019); 
-платіжне доручення №6942 від 28.04.2021 на суму 1000000,00 грн (договір не зазначено).
Таким чином, суд уважає, що укладення позивачем з третьою особою договору поставки стало результатом самостійних ініціативних дій самого позивача, адже вказаний договір був укладений ним на власний ризик, з метою досягнення економічних результатів та одержання прибутку, оскільки іншого позивачем не доведено, як і того, що саме за наслідками невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати послуг за договором №75/217-20 позивач отримав збитки. 
Викладене свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за укладеним між сторонами договором та понесеними позивачем, як він зазначає, збитками. 
Підсумовуючи викладене, суд виснує, що позивачем не доведено обставини того, що сплата позивачем на користь третьої особи 1619200,00 грн була об`єктивним, безпосереднім та неминучим наслідком протиправної поведінки відповідача.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
Відповідно до статей 73, 74, 76 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи, а вірогідні докази - це ті, які на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, із введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 р. у справі №917/483/19.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 та аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що докази на підтвердження позиції відповідача, є більш вірогідними, ніж докази надані позивачем.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Таким чином, інші аргументи сторін, які не висвітлені в цьому рішенні, не мають істотного значення для вирішення справи.
Ураховуючи вище встановлені обставини, предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судові витрати.
Відповідно п. 2 ч. 1, п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Судовий збір у сумі 3028 гривні 00 копійок залишається за позивачем, ураховуючи відмову у задоволенні позову. 

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 13, 14, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення підписано 23.03.2026.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Лєскіна