ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
14 квітня 2026 року 	Справа № 280/5039/25 м.Запоріжжя 	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазаренка М.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТРЕЙД 21”
до Головного управління ДПС у Запорізькій області
про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:
16.06.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТРЕЙД 21” (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 06.01.2025 №00001440708. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що контролюючим органом після проведеної фактичної перевірки встановлено порушення позивачем п. 11 ст. 3 Закону № 265/95-ВР, оскільки за результатами аналізу фіскальних чеків в СОД РРО встановлено, що при здійсненні розрахункових операцій за період з 19.01.2024 по 10.12.2024 через РРО з фіскальним номером 3001119991, при реалізації алкогольних напоїв, що маркуються відповідними марками акцизного податку, у фіскальних чеках РРО не забезпечено відображення цифрового значення штрихового коду (серії та номера) марки акцизного податку на алкогольні напої на загальну суму фіскальних чеків 3336289,72 грн., що є обов`язковим реквізитом розрахункового документа. У зв`язку з цим податковий орган вважає, що у разі відсутності в розрахунковому документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, такий документ не приймається як розрахунковий. На переконання позивача, фактичною перевіркою не підтверджено жодного факту приймання від покупців готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо та передачі покупцям товару з не проведенням розрахункових операцій без використання РРО та/або невидача покупцю розрахункового документа встановлено не було. Контролюючим органом під час проведення фактичних перевірок не встановлено жодного факту невикористання Товариством реєстратора розрахункових операцій при здійсненні розрахункових операцій, який використовувався до та під час перевірки. Вважає, що перевіркою не встановлено не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій, у зв`язку з чим правові та фактичні підстави для застосування до позивача фінансової санкції, передбаченої статтею п. 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР, відсутні. Спірне податкове повідомлення-рішення вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки не доведено порушення позивачем пункту 2 та пункту 11 статті 3 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995.
Автоматизованою системою діловодства суду позов був розподілений для розгляду судді Семененко М.О.
Ухвалою суду від 07.07.2025 відкрите провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 06.08.2025.
Головне управління ДПС у Запорізькій області позовну заяву не визнало. У письмовому відзиві від 23.07.2025 вх. №36893 посилається на те, що фактичною перевіркою було встановлено порушення позивачем норм податкового законодавства, про що відображено в акті про результати фактичної перевірки від 16.12.2024 №17603/11-28-09-02/44415170. Щодо суті проведення фактичної перевірки зазначив, що перед її проведенням здійснено контрольно-розрахункову операції (придбано алкогольні напої з вмістом спирту 40% та 12,5%) та встановлено, що видані розрахункові документи не мають обов`язкових реквізитів, а саме: Розрахунковий документ № 0000203680005, сформований РРО 10.12.2024 о 10:34:22, не містить обов`язкового реквізиту фіскального чека – цифрове значення марки акцизного податку на алкогольні напої. Крім того, розрахункові документи від 10.12.2024 № 0000203680005 та № 00002036900006 на суму 139,90 грн та суму 239,90 грн, видані покупцеві, мають QR код, який відповідно до п. 2 статті 3 Закону №265 та п. 2 розділу 2 Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 № 13 (далі – Положення №13), є обов`язковим реквізитом. Відповідно до Положення №13, в QR коді повинна бути інформація щодо коду автентифікації повідомлення (МАС) цього чеку. Але, QR – коди, нанесені на виданих розрахункових документах, не зчитуються жодним за стосунком, а при ручному введенні реквізитів чеків у електронному кабінеті ДПС України. В ході перевірки досліджено інформацію з електронних копій фіскальних чеків РРО, що позивач передав до ДПС України (містяться в СОД РРО) за період з 19.01.2024 по 10.12.2024, в яких встановлено факти проведення розрахункових операцій через РРО при продажу підакцизних товарів без зазначення реквізитів марки акцизного податку (серія та номер) та без визначення коду товару згідно з УКТЗЕД. Вважає, що позивач не надав переконливих доказів на спростування встановлених порушень (копій фіскальних чеків, які містяться на контрольній стрічці РРО, та які містять коди УКТЗЕД та реквізити марок акцизного податку по відповідним підакцизним товарам).
31.07.2025 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів у справі.
Протокольною ухвалою суду від 06.08.2025 продовжено строк підготовчого судового засідання до 22.09.2025.
Протокольною ухвалою суду від 22.09.2025 відкладено підготовче судове засідання на 13.10.2025.
Ухвалою суду від 13.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 29.10.2025. У задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено.
29.10.2025 від представника позивача надійшло клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження та витребування у відповідача доказів у справі, а саме: розрахунок суми податкового зобов`язання згідно податкового повідомлення-рішення від 06.01.2025 №00001440708; витяг з «Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій» (СОД РРО) ТОВ «ЕКОТРЕЙД 21» (код ЄДРПОУ 44415170) бар-магазин «ВИНА СВІТУ» за адресою: Кіровоградська область, м. Кропивницький, Подільський район, вул. Велика Перспективна 8 за період перевірки: 19.01.2024 по 10.12.2024 із зазначенням загальної суми операцій.
Ухвалою суду від 29.10.2025 провадження у справі зупинено для примирення сторін до 17.12.2025.
16.12.2025 відповідачем надано додаткові пояснення, в яких зазначено про наведені позивачем питання щодо нарахованого розміру штрафних санкцій. Наявні у позивача відомості в електронному кабінеті на сайті ДПС України щодо нарахованих сум штрафних санкцій у розмірі 4 986 199,97 грн виникли через існуючої у позивача переплати у розмірі 4 885,61 грн і 13 349,00 грн. Згідно податкового повідомлення-рішення від 06.01.2025 №00001440708 нарахована сума штрафних санкцій складає 5 009 534,58 грн у розмірі 150% вартості товарів (3 336 289,72 * 150% = 5 004 434,58 грн), проданих з порушенням, як за наступні порушення після першого.
У зв`язку з припиненням суддею Семененко М.О. повноважень судді Запорізького окружного адміністративного суду через призначення на посаду судді Другого апеляційного адміністративного суду, розпорядженням керівника апарату Запорізького окружного адміністративного суду від 17.12.2025 №91 був призначений повторний автоматизований розподіл зокрема й даної справи.
Автоматизованою системою документообігу суду справа була розподілена на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Лазаренку М.С.
Ухвалою суду від 22.12.2025 адміністративну справу №280/5039/25 прийнято до провадження, вирішено здійснювати розгляд справи спочатку у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 15.01.2026.
Протокольною ухвалою суду від 15.01.2026 оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 23.02.2026.
Протокольною ухвалою суду від 15.01.2026, оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 23.02.2026.
23.02.2026 протокольною ухвалою суду у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 16.03.2026.
Протокольною ухвалою суду від 16.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 14.04.2026.
14.04.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.
Відповідно частини 3 статті 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.
В силу приписів частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.
На підставі ст. 19-1, ст.20, пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75, пп. 80.2.5 п.80.2 ст.80, пп.69.27 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового Кодексу України, ст.15 Закону №481, ст.72 Закону № 3817, керівником ГУ ДПС у Кіровоградській області видано наказ від 06 грудня 2025 року №948-П та направлення №4200, №4202 про проведення фактичної перевірки ТОВ «ЕКОТРЕЙД 21» (код за ЄДРПОУ 44415170; 70501, Україна, Запорізька область, місто Оріхів, вул. Героїв Крут, 111), з метою дотримання норм законодавства, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової та роздрібної торгівлі підакцизними товарами; вимог законодавства, яке регулює ведення касових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами); з питань цін та ціноутворення за період з 19.01.2024 по 10.12.2024.
За результатами фактичної перевірки складено та зареєстровано 16.12.2024 акт №17603/11-28-09-02/44415170.
Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог:
- п.2 ст. 3 Закону України від «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-BP (із змінами та доповненнями); 
- ч.2 Розділу І «Положення про форму і зміст розрахункових документів» затверджених наказом Мінфіну від 21.01.2016 №13 (зі змінами); 
п.11 ст. 3 Закону України від «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР (із змінами та доповненнями).
На підставі акту перевірки від 16.12.2024 №17603/11-28-09-02/44415170 ГУ ДПС у Запорізькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 06.01.2025 №00001440708, яким позивачу нараховано штрафні санкції на суму 5 009 534,58 грн за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.
Позивач оскаржив вищезазначені податкове повідомлення-рішення до ДПС України, рішенням якої від 24.04.2025 № 11964/6/99-00-06-05-01-06 скаргу залишено без розгляду.
Позивач вважає вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України (далі - ПК України).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Згідно із пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Пунктом 75.1 ст.75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пп.75.1.3. п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Пунктом 80.1 ст.80 ПК України визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Так, відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Судом встановлено, що підстави для призначення перевірки не є спірними у даній справі.
Після проведення фактичної перевірки та надходження її матеріалів до відповідача, прийнято податкове повідомлення-рішення від 06.01.2025 №00001440708 про застосування штрафних санкцій у розмірі 5 009 534,58 грн за порушення пункту 2 та пункту 11 статті 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, пункту 1 та пункту 7 статті 17 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями).
З приводу наведених обставин суд зазначає наступне.
Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” від 06.07.1995 №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР). Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Пунктом 11 статті 3 Закону №265/95-ВР визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями.
Отже, за змістом наведених вимог суб`єкти господарювання зобов`язані проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та видавати (в паперовому вигляді та/або електронній формі) розрахунковий документ встановленої форми та змісту, що підтверджує виконання розрахункової операції.
Відповідальність за невиконання зазначеного вище обов`язку передбачена п. 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР згідно з якою у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:
100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак, на неповну суму покупки; 3) невидача відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, а третій – з пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.
Предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.
У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.
Матеріалами справи встановлено, що до позивача застосовані штрафні санкції за невидачу відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункових операцій при реалізації алкогольних напоїв на загальну суму 3336289,72 грн. Позиція контролюючого органу полягає у тому, що реалізація товарів відбулася без відображення у розрахунковому документі реквізитів марок акцизного податку
Абзацом дев`ятнадцятим статті 2 Закону № 265/95-ВР визначено, що розрахунковий документ – документ установленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону № 265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21 січня 2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за № 220/28350 (далі – Положення №13).
Відповідно до пункту 1 розділу I Положення № 13, визначено форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, які в обов`язковому порядку мають надаватися особам, які отримують або повертають товар, отримують послуги або відмовляються від них, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням інтернету, при здійсненні розрахунків суб`єктами господарювання для підтвердження факту: продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів у сфері торгівлі, ресторанного господарства та послуг; здійснення операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, якщо такі операції виконуються не в касах банків; здійснення операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів; приймання комерційними агентами банків та небанківськими фінансовими установами готівки для подальшого її переказу з використанням програмно-технічних комплексів самообслуговування (далі – ПТКС), за винятком ПТКС, що дають змогу користувачеві здійснювати виключно операції з отримання коштів.
Згідно з пунктом 2 розділу 2 Положення № 13 визначено обов`язкові реквізити фіскального касового чека на товари (послуги), який повинен містити, в тому числі: код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7); цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9).
Відповідно до підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України марка акцизного податку – спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в e-сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизу, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (пункт 226.7 статті 226 ПК України).
Верховний Суд у постанові від 16 травня 2024 року у справі № 520/4564/23 указав, що аналіз податкового законодавства України свідчить про те, що маркування продукції маркою акцизного податку підтверджує сплату акцизу та легальність ввезення та реалізації на території України відповідних виробів. 
Пунктом 3 розділу І Положення № 13 передбачено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.
Отже, розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного Положення. При цьому, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої є обов`язковим реквізитом фіскального касового чеку, а отже відсутність цього реквізиту у фіскальному чеку має кваліфікуватися як те, що такий документ не є розрахунковим.
Верховний Суд в постанові від 02 лютого 2023 року № 500/6845/21 сформулював правовий висновок, відповідно до якого за змістом норм Положення №13 слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі. У першому випадку дійсно неможливо стверджувати, що документ втрачає статус розрахункового, натомість, у другому випадку безпосередньо Положення № 13 указує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий. Відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як назва податку, літерне позначення, розмір ставки такого податку, загальна сума такого податку за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами) позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону України № 265/95-ВР.
Відсутність обов`язкового реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання – платником акцизного податку, як код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону України № 265/95-ВР.
У постановах від 07 серпня 2025 року у справі № 280/6835/23 та від 16 вересня 2024 року у справі 280/6832/23 Верховний Суд також вказав, що відсутність обов`язкового реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону про РРО.
У постанові від 27 березня 2025 року у справі №280/6830/23 Верховний Суд виснував, що розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного вище Положення, тому відсутність обов`язкових реквізитів у фіскальних касових чеках на товари (послуги) є свідченням створення суб`єктом господарювання невідповідних розрахункових документів, відповідно, проведення розрахункових операцій через РРО тягне за собою застосування фінансової санкції, передбаченої Законом про РРО.
Отже, законодавство безпосередньо не визначає відповідальності саме за відсутність цифрового зазначення марок акцизного податку на фіскальних розрахункових документах, водночас відсутність такого реквізиту на фіскальних чеках, в яких зазначено про реалізацію підакцизних товарів, свідчить про проведення розрахункових операцій без видачі розрахункового документа встановленої форми та змісту. Саме за останнє правопорушення Законом про РРО й передбачена відповідальність.
Суд зазначає, що додатки №1,2 до акту перевірки від 16.12.2024 №17603/11-28-09-02/44415170 містить посилання на дати і номери фіскальних чеків, щодо яких контролюючим органом встановлено відсутність обов`язкового реквізиту - цифрового зазначення марок акцизного податку. Також додаток до Акту перевірки дозволяє встановити, які реквізити містили чи не містили ці чеки (найменування товару, ціна, серія та номер МАП тощо).
Водночас, позивачем не надано жодних заперечень стосовно невідповідності відомостей щодо фіскальних чеків у додатках №1,2 до акту перевірки від 16.12.2024 №17603/11-28-09-02/44415170 дійсним обставинам, відтак не спростовано твердження контролюючого органу про те, що наведені розрахункові документи не містили цифрового зазначення марок акцизного податку.
Щодо посилання позивача на відсутність в базі СОД РРО інформації про те, якими марками (старого чи нового зразка) марковані вказані у додатку до акту перевірки алкогольні напої суд зазначає наступне.
Так, частиною 4 статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР (Закон втратив чинність на підставі Закону № 3817-IX від 18.06.2024) передбачено, що у разі зміни зразка марок акцизного податку вже закуплені марки попереднього зразка застосовуються у виробництві алкогольних напоїв та тютюнових виробів до їх повного використання, а марковані такими марками алкогольні напої та тютюнові вироби знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.
При цьому алкогольні напої та тютюнові вироби, вироблені в Україні або імпортовані в Україну до набрання чинності внесеними відповідним законом змінами щодо маркування, знаходяться в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.
Отже, Законом № 481/95-ВР дозволено перебування алкогольних напоїв із марками акцизного податку старого зразка в обігу до їх повної реалізації в межах терміну придатності для споживання.
Суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 12 лютого 2020 р. № 97 внесено зміни до Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 р. № 1251, зокрема, пункт 5 викладено в редакції, яка передбачила, що марка для алкогольних напоїв повинна містити двомірний штрих-код швидкого реагування (далі - QR-код) та лінійний штрих-код (далі - штрих-код).
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.02.2020 року № 74 «Деякі питання маркування алкогольних напоїв» з 01.05.2020 року затверджено та запроваджено нові зразки марок акцизного податку для алкогольних напоїв вітчизняного та імпортного виробництва.
Суд враховує, що позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження факту перебування у позивача алкогольних напоїв із марками старого зразка.
Крім того, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 296 та запроваджені з 1 липня 2015 року марки акцизного податку для алкогольних напоїв (діяли до 01.05.2020) також передбачали такий реквізит як серія та номер (чотири літери та 6 знаків), які могли бути внесені вручну до розрахункового документа у разі реалізації алкогольних напоїв із такими марками з метою дотримання вимог законодавства.
Будь-які інші докази, які б дозволяли встановити факт реалізації алкогольних напоїв із марками акцизного податку старого зразка, які відповідно технічно не могли бути відображені у фіскальному касовому чеку у спірний період (період, за який здійснювалась перевірка), позивачем до суду не надано.
Висновки контролюючого органу щодо встановленого порушення базуються на інформації з системи обліку даних РРО.
Суд бере до уваги, що Наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 2012 року №1057, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2012 року за №1743/22055, затверджено Порядок передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України (далі - Порядок).
У пункті 1.2 Порядку визначено:
- система зберігання і збору даних РРО (далі - СЗЗД РРО) - загальнодержавна система, призначена для збору даних РРО та передачі цих даних до системи обліку даних РРО в ДПС за технологією зберігання і збору даних РРО для Державної податкової служби України;
- система обліку даних РРО (далі - СОД РРО) - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених реєстраторами розрахункових операцій і програмними реєстраторами розрахункових операцій), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.
Відповідно до пункту 1.7 Порядку суб`єкти господарювання, які використовують ПРРО, повинні передавати до органів ДПС по дротових або бездротових каналах зв`язку інформацію у формі електронних копій розрахункових документів, електронних фіскальних звітів, електронних фіскальних звітних чеків та іншу інформацію, необхідну для обліку роботи ПРРО фіскальним сервером контролюючого органу, яка створюється засобами таких ПРРО.
Пунктами 2.1, 2.2 Порядку визначено, що СЗЗД РРО базується на технології зберігання і збору даних РРО для органів ДПС, розробленої Національного банку. Складовими компонентами СЗЗД РРО, яка використовує таку технологію, є: РРО з КСЕФ; РРО, що друкують контрольну стрічку з модемом; інформаційні еквайри; ЦКММ; ЦІ МБ РРО; комплекс первинної обробки даних РРО, який забезпечує декриптування і перевірку контрольно-звітної інформації, що формується РРО, та оперативне збереження зазначеної інформації для подальшої передачі до СОД РРО.
СЗЗД РРО забезпечує збір та внесення даних РРО у бази даних СОД РРО у такому вигляді, в якому дані сформовані в РРО, перевірку цілісності і незмінності даних та ідентифікацію РРО засобами НСМЕП.
Отже, вся інформація, яка зазначається у фіскальному чеку, технічно дублюється в електронній копії, що надходить до податкового органу.
Аналіз наведених норм податкового законодавства свідчить про те, що використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.
Використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.
Аналогічний висновок сформований Верховним Судом у постанові від 09 вересня 2024 року у справі № 280/6832/23.
Виходячи з наведеного, суд констатує, що висновки відповідача, зроблені з урахуванням інформації з системи обліку даних РРО, є обґрунтованими.
При цьому суд наголошує, що усі сумніви позивача щодо достовірності відповідних документів - фіскальних чеків із зазначенням в них обов`язкових реквізитів, а саме зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку, повинні були спростовані саме позивачем, якщо він ставить під сумнів та заперечує проти цього шляхом надання роздрукованих своїх чеків.
Водночас позивач під час судового розгляду справи не надав жодних належних та допустимих доказів, якими могли бути спростовані висновки податкового органу, що використана контролюючим органом податкова інформація, яка міститься в СОД РРО, ІКС «Податковий блок» зокрема щодо відсутності обов`язкового реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, а саме цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої.
Щодо посилань позивача на неузгодженість відомостей про нараховані штрафні санкції в електронному кабінеті на сайті ДПС України та спірному податковому повідомленні-рішенні суд бере до уваги пояснення відповідача, з яких вбачається, що сума штрафних санкцій склала 5 009 534,58 грн, а відображена сума в електронному кабінеті на сайті ДПС України позивача у розмірі 4 986 199,97 грн виникла внаслідок наявної переплати у сумі 4 885,61 грн і 13 349,00 грн.
Інших заперечень щодо нарахованого відповідачем розміру штрафних санкцій позивачем в ході розгляду справи заявлено не було.
Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про безпідставність вимог позивача щодо визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 06.01.2025 №00001440708, оскільки таке рішення є законним і підстави для його скасування відсутні.
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “ЕКОТРЕЙД 21” (70501, Запорізька обл., Пологівський р-н, м. Оріхів, вул. Героїв Крут, буд. 111; код ЄДРПОУ 44415170) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 166; код ЄДРПОУ 44118663) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення – відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 14.04.2026.

Суддя М.С. Лазаренко