Справа № 569/25761/25

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
10 квітня 2026 року м. Рівне
Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Костюк О.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП _____________,
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
В С Т А Н О В И В:
В протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №507413 від 08.11.2025 зазначено, що 08.11.2025, о 21 год 13 хв, в м. Рівне по вул. Олени Теліги, 49, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Mazda 323», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора «Alcotest Drager 2306», що підтверджується тестом №8299 від 08.11.2025. Результат огляду становить 2,00 проміле, чим порушив п. 2.9 а Правил дорожнього руху.
Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав, вказав, що 08.11.2025 продав транспортний засіб «Mazda 323», д.н.з. НОМЕР_1 , іншій особі, яка йому раніше не була відома. В цей же день, ввечері він разом з покупецем автомобіля та ОСОБА_2 вирішили відмітити продаж. Попередньо придбавши спиртні напої, припаркували автомобіль поблизу будинку №49 по вул. Олени Теліги та розпочали вживати алкоголь. Покупець пішов додому по гроші, а вони з ОСОБА_2 залишилися в автомобілі. В цей час під`їхали працівники поліції та повідомили, що прибули на виклик громадян з приводу порушення громадського спокою. Коли підійшли поліцейські, він знаходився на пасажирському сидінні автомобіля та не керував ним. Просив закрити провадження у справі, оскільки факт керування транспортними засобом не підтверджується жодними доказами. Зауважив, що пояснення, які він давав на місці в частині керування транспортним засобом, є неправдивими, так як він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, був схвильований та не в повній мірі усвідомлював наслідки таких дій, а тому вважає, що вони не можуть бути покладені в основу його обвинувачення.
Захисник ОСОБА_1 – адвокат Мазурок В.С. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. На доведення доводів посилався на те, що на відеозаписі не встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Mazda 323», д.н.з. НОМЕР_1 , за обставин викладених в протоколі, відеозапис розпочинається з того, що працівники поліції підійшли до припаркованого автомобіля, в якому на пасажирському сидінні знаходився ОСОБА_1 , тоді як інші докази, які б підтверджували факт керування транспортним засобом, в матеріалах справи відсутні.
В судовому засіданні захисник Мазурок В.С. підтримав вказані заперечення з мотивів викладених у них.
Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов наступних висновків.
За змістом ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена зокрема за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції
Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п. 1.10 ПДР водій особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом).
Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, під керуванням транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Таким чином, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, полягає в тому, що особа має обов`язково керувати транспортним засобом.
Відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Натомість матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин викладених у протоколі.
Свідок ОСОБА_2 заперечив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, пояснив, що 08.11.2025 він разом з ОСОБА_1 та особою, якій останній продав автомобіль «Mazda 323» перебували поблизу будинку АДРЕСА_2 та вживали спиртні напої. Автомобіль був припаркований поблизу вказаного будинку. Покупець пішов додому за грошима, оскільки в нього не вистачало всієї суми на придбання авто. Коли під`їхали працівники поліції, він перебував в автомобілі на місці водія, а ОСОБА_1 - на місці пасажира. В ході спілкування працівники поліції виявили в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонували пройти медичний огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Під кінець формування поліцейськими адміністративних матеріалів на місце події підійшов покупець, повідомив, що саме він керував транспортним засобом, однак поліцейські не звернули на це увагу. 
Показання свідка ОСОБА_2 об`єктивно узгоджуються з іншими доказами, не мають суперечностей, підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даній справі, а тому суд оцінює їх як достовірні та правдиві.
Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом був досліджений відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспекторів патрульної поліції.
Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
Із долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається, що працівники поліції приїхали до будинку по АДРЕСА_3 , підійшли до припаркованого транспортного засобу «Mazda 323», д.н.з. НОМЕР_1 , в якого горіли світлові маячки аварійної зупинки, почали спілкуватися із ОСОБА_1 , який сидів на місці пасажирського сидіння авто, а свідок ОСОБА_2 – на місці водія (файл «clip-0», хронологічний відрізок: 21:15:08 і далі за відео). В ході спілкування та перевірки документів працівник поліції виявив у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, запропонував йому пройти огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній повідомив, що не керував транспортним засобом, а керувала інша особа, яка купила в нього вказане авто та відлучилася додому за грошима, однак вподальшому ОСОБА_1 погодився пройти вказаний огляд, не заперечував проти його результатів. 
В ході спілкування по телефону з невідомою особою поліцейський підтверджує, що ним не зафіксовано факт руху транспортного засобу та особу, яка ним керувала, запитує невідомого щодо можливості проведення огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння за таких обставин, зокрема вказує «Ми приїхали. В нас реєстратора немає. Машина стоїть» (файл «clip-0», хронологічний відрізок: 21:19:27 і далі за відео).
Таким чином, наявними у матеріалах справи відеозаписами не зафіксовано факту керування ОСОБА_1 08.11.2025, о 21 год 13 хв, в м. Рівне по вул. Олени Теліги, 49, транспортним засобом «Mazda 323», д.н.з. НОМЕР_1 .
Не зафіксовано відеозаписом й факту перебування ОСОБА_1 за кермом цього автомобіля та будь-яких інших обставин, які б вказували, що саме він був його водієм.
Долучений до матеріалів справи відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини складання протоколу про адміністративне правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, отриманий у встановленому законом порядку, тому є належним та допустимим доказом.
Отже, за відсутності достовірно встановленого факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 усі сумніви щодо доведеності його вини підлягають тлумаченню на його користь, що унеможливлює притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у даній справі, оскільки за своєю правовою природою не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені в ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали сумніви у суду.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а тому сам по собі факт перебування в стані сп`яніння, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності, а провадження у справі слід закрити у зв`язку із відсутністю об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно зі ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоби, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа вчинила правопорушення, яке ставиться йому в провину, обов`язок доведення лежить на обвинуваченні, і всі сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 247, 283, 284 КУпАП, суд
П О С Т А Н О В И В:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд.

Суддя Рівненського міського суду Олег КОСТЮК