УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/1909/25 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В. 
Категорія 41 Доповідач Борисюк Р. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року 

Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Борисюка Р.М.,
суддів Григорусь Н.Й., Шевчук А.М.,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Житомирі цивільну справу 283/1909/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, 
за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» - адвоката Руденка Костянтина Васильовичана заочне рішення Малинського районного суду Житомирської області від 03 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Ярмоленка В.В. у місті Малині,

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс, Товариство, позивач) звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за договором № 3949489 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02 вересня 2023 року у розмірі 51 977,84 грн, з яких: 9 999,94 грн – заборгованість за кредитом, 41 977,90 грн – заборгованість за нарахованими процентами. Також просив стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.
Позовні вимоги обґрунтовувано тим, що 02 вересня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3949489, відповідно до якого відповідачці надано кредит в сумі 10 000 гривень на строк 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,0% в день, в обмін на зобов`язання відповідачки повернути кредит та сплатити відсотки за його користування у відповідності до умов договору, а саме 730 % річних. 
Договір укладено в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора. Кредитний договір підписано відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши відповідачці ОСОБА_1 кредитні кошти на її платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , проте остання своїх зобов`язань належним чином не виконала, порушивши умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 51 977,84 грн. 
26 серпня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 26/08/24 від 26 серпня 2024 року, відповідно до умов якого право вимоги за договором № 3949489 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02 вересня 2023 року перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс».
Оскільки відповідачка взятих на себе зобов`язань із повернення одержаних коштів та сплати відсотків не виконувала, виникла заборгованість у розмірі 51 977,84 грн, з яких: 9 999,94 грн – заборгованість за кредитом, 41 977,90 грн – заборгованість за нарахованими процентами, яку позивач просив стягнути.
Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 03 вересня 2025 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Укрглобал - Фінанс» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором № 3949489 надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02 вересня 2023 року у розмірі 47 830,35 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Також стягнуто із відповідачки на користь позивача 2 229,10 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 4 000,00 грн витрат на правничу допомогу.
В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не погодившись з висновком про необхідність зменшення розміру заборгованості за відсотками та розміру витрат на правничу допомогу, просить рішення суду в наведеній частині скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги та повністю відшкодувати понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу. Також просив стягнути з відповідачки на користь Товариства понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 542,00 грн, понесені в апеляційному суді.
Зокрема зазначає, що 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону №3498-ІХ).
Відповідно до частини 5 статті 8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно п.17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5% (до 22 квітня 2024 року включно) та протягом наступних 120 днів 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно).
Згідно п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №3498-ІХ, дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Пунктом 9 частини першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна старка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит.
Таким чином, представник вважає, що за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом №3498-ІХ, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21.08.2024, денна процента ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. 
При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту), про що зазначено у листі НБУ від 19.02.2024.
Звертає увагу суду на те, що по суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Заміна стягувача його правонаступником не порушує законних прав та інтересів боржника та, зважаючи на приписи статті 516 ЦК України, не залежить від його думки щодо такої зміни, що узгоджується з висновком Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.
Позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо розподілу судових витрат, зокрема, зменшенням витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем. Вважає, що в матеріалах справи наявні всі необхідні документи, які підтверджують ці понесені витрати, зокрема, щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, яку сплачено Товариством.
Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 21 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та справу призначено до розгляду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України ( частина 1 статті 368 ЦПК України).
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 5 статті 268, статті 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав відповідачу строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема, з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, предмет доказування, зважаючи на конкретні обставини у справі, які не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, оскільки в матеріалах справи містяться докази, надані сторонами, наявні правові підстави для розгляду справи у порядку письмового провадження без участі сторін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» довело свої права вимоги на підставі договору факторингу до ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним останньою із ТОВ «Лінеура Україна», за яким боржник не виконала належним чином свої зобов`язання. 
Зменшуючи нараховані відсотки за користування кредитними коштами місцевий суд мотивував це тим, що нарахування відсотків здійснювалось не у відповідності до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до внесених змін, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, при цьому пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5 %; протягом наступних 120 днів 1.5 %.
Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, мотивуючи таким.
Судом встановлено, що 02 вересня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 3949489 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с. 16-25).
Згідно з умовами договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 10 000 грн строком на 350 днів, а позичальник зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Відповідно до п. 1.4., 1.4.1. кредитного договору сторони передбачили тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються відсотки стандартна процентна ставка 2 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту. 
Згідно з п. 1.6. договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 80 000 грн, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 78 500 грн.
Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № НОМЕР_2 (п. 2.1. договору).
Договором передбачено, що він укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку товариства електронним підписом, в особистий кабінет клієнта для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта. При цьому клієнт підписанням цього договору надає товариству згоду на доступ до своєї кредитної історії, на збір, зберігання, використання та поширення через бюро кредитних історій відомостей, що складають його кредитну історію (п. 9.7. договору).
Споживач підписує договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично ІКС товариства для кожного випадку використання та направляється споживачу текстовим повідомленням на номер мобільного телефону, повідомлений клієнтом товариству в ІКС товариства та/або зазначений у цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора створює підпис клієнта на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору (п. 9.7.1. договору).
У матеріалах справи наявна копія паспорту споживчого кредиту, в якому визначено умови кредитування, з якими відповідачка ознайомлена 02 вересня 2023 року, що засвідчено її електронним підписом (а.с. 27-29).
Із змісту листа ТОВ «Пейтек Україна» №20240828 від 28.08.2024 убачається, що на виконання договірних відносин із ТОВ «Лінеура України» перерахувано кошти на платіжну картку клієнта 02 вересня 2023 року о 18:10:23 на суму 10 000,00 грн (а.с. 30).
24 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» (клієнтом) та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (фактором) укладено договір факторингу № 24/04/24, відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору в порядку та в строки встановлені цим договором (а.с. 42-46).
Згідно платіжної інструкції № 1261 від 26.08.2024 року ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перерахувало ТОВ «Лінеура-Україна» 1922638,19 грн як плату за відступлення прав вимоги за договором факторингу № 26/08/2024 (а.с. 57).
Таким чином, ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.
Відповідно до витягу з реєстру боржників від 26 серпня 2024 року, на виконання договору факторингу № 26/08/24 від 26 серпня 2024 року ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3949489 від 02 вересня 2023 року щодо заборгованості у загальній сумі 51 977,84 грн, з яких: 9 999,94 грн заборгованість за сумою кредиту, 41 977,9 грн заборгованість за нарахованими відсотками (а.с. 58). 
Сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором від 02 вересня 2023 року, складеним ТОВ «Лінеура Україна» станом на 26 серпня 2024 року (а.с. 31-37).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. За приписами статті 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.
Відповідно до частин 1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Як убачається з договору №3949489 від 02 вересня 2023 року він підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н415, з зазначенням її особистих даних: РНОКПП, серії та номера паспорту, адреси реєстрації, номеру електронного платіжного засобу, номеру телефону, електронної адреси.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина1 статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Колегія суддів звертає увагу, що рішення суду в частині отримання кредитних коштів та стягнення тіла кредиту сторонами не оскаржується.
Умовами договору № 3949489 від 02 вересня 2023 року сторонами погоджено строк кредиту 350 днів, стандартну процентну ставку у розмірі 2,00 % в день в межах всього строку кредиту та занижену процентну ставку у розмірі 1,40% в день за умови сплати коштів в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, до 27.09.2023 (п. 1.3., 1.4.1, 1.4.2 договору)
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 80 000,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 78 500,00 грн. (п.1.6 договору)
З розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається, що до 27 вересня 2023 року застосовувалася процентна ставка 1,4% день, з 28 вересня 2023 року процентна ставка становила 2% на день, що відповідає умовам договору.
Даний розрахунок заборгованості здійснений до 17 серпня 2024 року.
З врахуванням внесених відповідачкою сум на погашення заборгованості, станом на 26 серпня 2024 року розмір заборгованості становить 41 977,90 грн.
Як убачається із матеріалів справи місцевий суд здійснив власний розрахунок заборгованості зі сплати процентів за кредитним договором № 3949489 від 02 вересня 2023 року на підставі Закону України від 22.11.2023 №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2.5 %; протягом наступних 120 днів 1.5 %.
Враховуючи вище зазначене місцевий суд вважав, що з 02 вересня 2023 року до 22 квітня 2024 року за ставкою 2,00% на день (10000,00*2%/дн*234дн/100%=46800,00 грн) та з 23 квітня 2024 року до 17 серпня 2024 року за ставкою 1,5% на день (10000,00 грн*1,5%/дн*117 дн/100%=17550,00 грн), що разом становить 64 350,00 грн.
Разом з цим дійшов висновку, що потрібно стягнути 37 830,41 грн з відповідачки, оскільки нею було сплачено заборгованість за відсотками в розмірі 26 519,59 грн (64 350,00-26 519,59).
Колегія суддів не погоджується із висновок суду першої інстанції так, як матеріалами справи підтверджується факт погодження розміру процентів та строків кредитування зазначених вище. Крім того, розрахунок наданий позивачем відповідає умовам договору. Відповідачкою вказані обставини не спростовані, власний розрахунок не надано.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № 3949489 від 02 вересня 2023 року за відсотками у розмірі 41 977,90 грн, відповідно до розрахунку наданого позивачем.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» щодо необґрунтованості визначеного судом до стягнення з відповідачки розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000 грн, колегія суддів виходить з такого.
Згідно із частотною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
Згідно із частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження витрат на правничу допомогу надану в суді першої інстанції позивач подав: договір про надання юридичних послуг №02/08/2024 від 02.08.2024 укладений між ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» та адвокатом Руденком К.В.
Як передбачено умовами даного договору, сторони узгодили, що під правовою допомогою розуміють представництво та захист інтересів клієнта у судах, складання процесуальних документів, договором також встановлюється розрахунок вартості послуг виконавця.
Згідно з витягом з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг №56 від 03.03.2025 до договору №02/08/2024 від 02.08.2024 виконавець підготував позовну заяву про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту від 02 вересня 2023 року та клопотання про витребування доказів вартість 10 000 грн.
Відповідно до платіжної інструкції № 2066 від 03.03.2025 прийнято від ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» на користь адвоката на підставі договору про надання правової допомоги №02/08/2024 від 02.08.2024, згідно акту №56 від 03.03.2025 суму в розмірі 100 000,00 грн. 
На підтвердження витрат на правничу допомогу надану в суді апеляційної інстанції позивач подав: договір про надання юридичних послуг №02/08/2024 від 02.08.2024, укладений між ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» та адвокатом Руденком К.В.
Згідно акту приймання-передачі наданих послуг №110 до договору №02/08/2024 від 25.09.2024 виконавець склав та подав апеляційну скаргу на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 05 бере03 вересня 2025 року по справі № 283/1909/25, вартість 15000 грн.
Відповідно до платіжної інструкції № 3187 від 25.09.2025 ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перераховано на рахунок адвоката Руденка К.В., на виконання договору № 02/08/2024 про надання юридичних послуг від 02.08.2024 по акту № 110 від 25.09.2025 - 15 000 грн.
Дослідивши обставини справи, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн є співмірними зі складністю справи та наданими адвокатом послугами.
У той же час, апеляційний суд вважає, що вимога про стягнення із відповідачки 15 000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції є завищеною, тому враховуючи обсяг виконаних робіт адвокатом, час, витрачений на їх виконання, стягненню підлягає на користь позивача 5 000 грн понесених витрат за подання апеляційної скарги.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Приймаючи до уваги, що апеляційним судом ухвалено нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, підлягає зміні і рішення місцевого суду в частині визначення розміру судового збору.
Зокрема, наявні підстави для стягнення із ОСОБА_1 на користь позивача 2 422,40 судового збору, сплаченого за подання позову та 4 542,00 грн - за подання апеляційної скарги, а всього - 6 964,4 грн.
За приписами пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини 6 статті 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.
Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» адвоката Руденка Костянтина Васильовича - задовольнити.
Заочне рішення Малинського районного суду Житомирської області від 03 вересня 2025 року у частині визначення розміру заборгованості по сплаті відсотків, правничої допомоги та судового збору скасувати і ухвалити нове рішення.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 3949489 від 02 вересня 2023 року в сумі 51 977,84 грн, з яких: 9 999,94 грн - сума заборгованості за кредитом, 41 977,90 грн - сума заборгованості за нарахованими процентами.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» 10 000 грн витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції та 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу в апеляційному суді, а всього 15 000 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» 6 964,4 грн сплаченого судового збору у судах першої та апеляційної інстанцій.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Судді