Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
17 березня 2026 року справа №520/29347/25 

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу
за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ-АВТО"
до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ - АВТО" (далі по тексту - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях (далі по тексту - відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №084710 від 02.09.2025, винесену Відділом державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті, справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, ТОВ "ВІКІНГ-АВТО", шляхом накладення адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено акт від 10.07.2025 №ОАР047253. Під час перевірки виявлено порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутні документи, що засвідчують оплату транспортних послуг, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». На підставі акта перевірки та долучених до нього документів оскаржуваною постановою №084710 від 02.09.2025 до перевізника відповідно до Закону України «Про автомобільний транспорт» було застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000,00 грн. Позивач вважає, що накладене на нього стягнення є необґрунтованим, оскільки при перевірці водій пред`явив платіжну інструкцію та усі належні документи для перевірки, які визначені статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт». Враховуючи наведене, позивач просив адміністративний позов задовольнити.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.
Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу з використанням системи ЄСІТС та доставлено в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.
Відповідач 24.11.2025 через систему "Електронний суд" надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.
Позивач 28.11.2025 подав до суду відповідь на відзив, у якому заперечив проти доводів відповідача та підтримав свою правову позицію.
Розглянувши усі надані сторонами документи, у тому числі ті, які надійшли до суду через систему "Електронний суд" та наявні у комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" з моменту звернення позивачем до суду з цією позовною заявою, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.
Судом встановлено, що керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком проведення рейдових перевірок, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006, на підставі направлення на перевірку Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області №001810 від 04.07.2025, 10.07.2025 співробітниками Відповідача проводилась рейдова перевірка на а/д «Київ-Харків-Довжанський», 395 км + 800 м, смт. Чутове.
Було перевірено транспортний засіб марки Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Означений транспортний засіб використовується позивачем у господарській діяльності.
На момент проведення перевірки було встановлено відсутність документу, що засвідчує сплату транспортних послуг.
У зв`язку з виявленням зазначеного порушення, державними інспекторами було складено акт №ОАР 047253 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.07.2025, зі змістом якого водій був ознайомлений, підписав його, копію отримав, зазначивши про свою незгоду.
За результатами розгляду акту винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №084710 від 02.09.2025 за порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з приписами Порядку №1567, копію постанови направлено позивачу, разом із супровідним листом від 02.09.2025 №77569/40/24-25 рекомендованим повідомленням №0601122355520.
Позивач, вважаючи протиправною постанову №084710 від 02.09.2025, звернувся до суду з даною позовною заявою.
Щодо правового регулювання спірних правовідносин, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин сьомої, чотирнадцятої статті 6 Закону України від 05.04.2001 №2344-ІII «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон України №2344-ІII) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті. Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно з пунктом 1, абзацом першим пункту 8 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Абзацом третім пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015 №592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки у Волинській області.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2020 №196-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, зокрема Поліське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, реорганізувавши шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Волинській області та Управління Укртрансбезпеки у Житомирській області.
Згідно розпорядження КМ України від 02.12.2021 №1579-р «Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті» утворено відділи державного нагляду (контролю) у Волинській, Житомирській, Рівненській областях.
Отже, здійснення державного нагляду і контролю за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства є повноваженнями відповідача.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) визначає Порядок Проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі, затвердженого постановою КМ України№1567 від 08.11.2006 (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок №1567).
Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи (пункт 3 Порядку №1567).
Згідно із пунктами 2, 4 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 11, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Відповідно до пунктів 12, 13 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.
Графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.
Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Як визначено пунктом 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі - Закон України №2344-ІІІ).
Відповідно до частини 1 статті 34 даного Закону автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Відповідно до частини першої статті 60 Закону України №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Зокрема, абзацом 3 частини першої статті 60 даного Закону визначено, що за виконання перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону застосовується штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У Законі України №2344-ІІІ (стаття 1) наведені терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; замовник транспортних послуг юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.
Фактичною підставою для притягнення позивача до відповідальності відповідно до статті 60 Закону №2344-ІІІ стало встановлення посадовими особами територіального органу Укртрансбезпеки факту здійснення нерегулярного перевезення пасажирів за відсутності документа, що засвідчує оплату транспортних послуг, що є порушенням вимог статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».
Зокрема такий висновок зроблено в акті перевірки від 10.07.2025 №ОАР047253.
Проаналізувавши зібрані у справі докази суд вважає, що відповідачем належними та допустимими доказами було доведено факт вчинення позивачем даного порушення, виходячи з наступного.
Так, статтею 39 Закону України №2344-ІІІ визначено перелік документів, на підставі яких здійснюються перевезення пасажирів, (у тому числі нерегулярні), які є загальнообов`язковими для перевізників.
Абзацом 3 частини четвертої статті 39 Закону України №2344-ІІІ визначено, що при виконанні нерегулярних пасажирських перевезень водій автобуса повинен мати посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Як вбачається з акта перевірки від 10.07.2025 №ОАР 047253 під час рейдової перевірки зафіксовано, що у автомобільного перевізника була відсутня квитанція або інший документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, що є прямим порушенням норми статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується відеозаписом перевірки від 10.07.2025, які містяться в матеріалах справи. Процес рейдової перевірки зафіксовано на 4 відеозаписах 20250710094635MEDIA_ID0978_S, 20250710100641MEDIA_ID0978_S, 20250710095651MEDIA_ID0978_S, 20250710091600MEDIA_ID0978_S.
Тобто, із вказаного можна констатувати, що автомобільний перевізник не забезпечив водія квитанцією або іншим документом, що засвідчує оплату транспортних послуг, посадовими особами Укртрансбезпеки констатовано відсутність документів, визначених статтею 39 Закону №2344-ІІІ.
Санкція визначена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України №2344-ІІІ передбачає відповідальність за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Нормами даної статті чітко визначено, що перевізники несуть відповідальність за відсутність документів, визначених, зокрема ст. 39 Закону, саме на момент перевірки, а не по факту.
Відсутність визначених законом документів під час здійснення перевезення пасажирів вже є підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу до перевізника.
Відтак зважаючи на зафіксоване в акті перевірки порушення, а саме відсутність у водія під час здійснення нерегулярного перевезення документа, що засвідчує оплату транспортних послуг, державними інспекторами було правомірно складено акт №ОАР 047253 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.07.2025.
За результатами розгляду акту винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №084710 від 02.09.2025 за порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На думку суду, вказана постанова винесена відповідачем в межах наданих йому повноважень із дотриманням процедури її розгляду та прийняття та у відповідності до норм Закону України «Про автомобільний транспорт», Порядку №1567 та є правомірною.
Адміністративно-господарський штраф, накладений на позивача постановою № 084710 від 02.09.2025 у сумі 17 000,00 грн відповідає встановленому абзацом третім частини першої статті 60 Закону України №2344-ІІІ розміру.
Відповідно до пункту 51 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176 (далі - Правила №176), нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.
Відповідно до пункту 55 Правил №176, замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з автомобільним перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу.
Суб`єкт господарювання, який надає туристичні та екскурсійні послуги і здійснює перевезення власним чи орендованим транспортним засобом, укладає договір перевезення з кожною особою.
Відповідно до пункту 56 Правил №176, договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки.
Як вбачається з матеріалів справи позивачем надано платіжну інструкцію від 20.06.2025 №@2PL076764, в якій указано, зокрема, що платник - транз. рахунок платежі DN, DG, DZ, код платника 14360570, призначення платежу сплата за перевезення пасажирів зг. дог. про здійснення нерегулярних перевезень пасажирів автомобільним транспортом від 20 червня 2025 року, ОСОБА_2 .
Відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про платіжні послуги», платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. У пункті 37 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг затвердженої постановою Правління Національного банку України 29 липня 2022 року № 163 зазначено, зокрема, що платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/ прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.
Таким чином, згідно означеного Договору та платіжної інструкції неможливо визначити, за яке саме перевезення пасажирів здійснювалась оплата транспортних послуг..
Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами відповідача про відсутність на момент перевірки документу про оплату транспортних послуг.
Наданий платіжна інструкція не підтверджує того, що оплачено послуги перевезення 10.07.2025, а відтак, не є документом, що засвідчує оплату транспортних послуг.
Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені норми чинного законодавства, суд констатує, що правильним є висновок контролюючого органу про здійснення позивачем 10.07.2025 нерегулярних пасажирських перевезень за відсутності, визначених статтею 39 Закону документів, що зафіксовано актом перевірки та підтверджено належними та допустимими доказами.
Відповідно до частини першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку про дотримання відповідачем вимог законодавства щодо правомірності винесення постанови №084710 від 02.09.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу за допущені позивачем порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а тому підстави для її скасування відсутні.
Зважаючи на вказане у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІКІНГ-АВТО" (вул. Шевченка, буд.109/1, смт. Краснокутськ, Богодухівський район, Харківська область, 62002, код ЄДРПОУ: 35659127) до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 6 під, 7 пов., м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61022, код ЄДРПОУ: 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА