Справа № 317/5608/25
Провадження №2/317/253/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 року          м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді Каряки Д.О.,
при секретарі Щербини В.Г.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерним товариством «СЕНС БАНК» (в особі представника Цимбала В.І.), за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.
22.07.2021 року ОСОБА_1 через інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (який було розміщено на сайті Банку: www.alfabank/ua; архівна версія договору, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною). Банк прийняв пропозицію Відповідача.
Позичальник ОСОБА_1 також підписав довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора «7945», направленого йому 22.07.2021 на номер телефону: НОМЕР_1 . Зазначене підтверджується довідкою про ідентифікацію.
Кредитний договір, укладений в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору в письмовій формі. Для підтвердження укладення такого договору достатньо доказів проходження позичальником процедури ідентифікації (надання паспортних даних, ІПН, телефону, email) та підписання договору шляхом введення одноразового ідентифікатора. 
Таким чином, 22.07.2021 року між Банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із наступними основними умовами:
тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії;
найменування продукту - «RED»;
мета кредиту - для особистих потреб;
опис послуги - надання банком послуг з обслуговування кредитної картки, а також надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, протягом строку дії якої після повернення наданого кредиту або його частини, Банк здійснює подальше кредитування у межах її ліміту шляхом надання траншів. Для можливості встановлення відновлювальної кредитної лінії та надання кредиту, Банк на підставі поданих позичальником документів та цієї Угоди відкриває поточний рахунок, операції за яким можуть здійснювались з використанням електронних платіжних засобів. Такий рахунок, окрім наведеного, призначеного для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та вимог законодавства України;
максимальна сума кредиту (кредитної лінії) - 200 000,00 грн.;
сума встановленої кредитної лінії - 37300,00 грн.;
процентна ставка - 35,99 % річних за користування кредитною лінію для торгових операцій та/або операцій зняття готівки;
тип процентної ставки - фіксована;
тип картки - MasterCard Debit World;
порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн.
Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку. 
Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 84 673,68 грн., з яких: 25 816,75 грн. - прострочене тіло кредиту, 37 182,82 грн. - відсотки за користування кредитом, 21 674,11 грн. - тіло кредиту.
Також, АТ «Сенс Банк» було надіслано відповідачу досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань до подання позовної заяви, проте, відповідачем ця вимога залишена без задоволення, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 84 673,68 грн., а також понесених судових витрат зі сплати судового збору 2422,40 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7246,88 грн. (а.с.1-6).
Не погоджуючись з позовними вимогами АТ «Сенс Банк» 16.01.2026 представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Шелудько О.О. за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу суду надіслано відзив на позовну заяву (а.с.55-58). В обґрунтування заперечень проти позову адвокат послалась на те, що позивачем було надано розрахунок заборгованості за кредитом з якого можна встановити, що за період з 22.07.2021 р. по 29.06.2025 р. відповідачем сплачувалась заборгованість за кредитним договором, однак велика частина грошей, на думку відповідача йшли не на погашення заборгованості за тілом та відсотками, а йшли на погашення комісії за обслуговування кредиту та овердрафту, зокрема відповідачем було сплачено у вказаний період 1808,51 грн. - погашення заборгованості за комісією РКО та 12 095,51 грн. - за овердрафтом. Разом з цим, представник відповідача послалась на те, що згідно з наданою банком офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної кратки взагалі не було погоджено між позичальником та кредитором сплату за таку супутню послугу як «Комісія РКО» та Овердрафт. А тому сплачена відповідачем сума повинна була йти в рахунок погашення заборгованості за тілом та процентами. У вказаному рахунку відсутні жодні операції по зняттю готівки в банкоматі та інші операції, які б свідчили про використання кредитних коштів, однак згідно з розрахунком заборгованості розмір боргу за тілом кредиту постійно збільшувався та станом на 29.06.2025 р. становить 24 701,41 грн. З наданої позивачем виписки вбачається, що відповідач не користувався кредитними коштами, не здійснював будь-які покупки після 22.02.2022 року, а позивач в односторонньому порядку здійснював нарахування відсотків, списанні плати, в тому числі які не передбачені Офертою та Акцептом. У зв`язку з тим, що банком надані докази, які не підтверджують наявність заборгованості за кредитом у визначеному банком розмірі, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. 
В судове засідання сторони не з`явились.
Представником позивача у п.4 прохальної частини позовної заяви зазначено про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.6).
Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, у відповідності з ч. 6 ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судом кореспонденції засобами поштового зв`язку (а.с.42,52). Крім того, відповідача було повідомлено шляхом направлення смс-повідомлення (судової повістки) на номер мобільного телефону відповідача через додаток «Viber», які останнім отримувались, про що свідчать довідки про доставку повідомлення (а.с.40,49). Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважаних причин. 
За таких підстав суд розглядає справу за наявними у справі доказами та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. 
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Судом встановлено, що 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року (а.с.23-25).
22.07.2021 року відповідач ОСОБА_1 через інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернувся до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (який було розміщено на сайті Банку: www.alfabank/ua; архівна версія договору, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною). Банк прийняв пропозицію Відповідача (а.с.11-зворот- а.с.12).
Кредитний договір, укладений в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є дійсним та рівнозначним договору в письмовій формі. Для підтвердження укладення такого договору достатньо доказів проходження позичальником процедури ідентифікації (надання паспортних даних, ІПН, телефону, email) та підписання договору шляхом введення одноразового ідентифікатора.
Позичальник ОСОБА_1 також підписав довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора «7945», направленого йому 22.07.2021 на номер телефону: НОМЕР_1 (а.с.9,10-11), що підтверджується довідкою про ідентифікацію, виданою АТ «Сенс-Банк (а.с.8).
У Паспорті споживчого кредиту, який також підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», міститься інформація (обов`язкова для ознайомлення Позичальником): про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки, порядок повернення кредиту (а.с.10-11).
Таким чином, 22.07.2021 року між Банком та відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», із наступними основними умовами:
тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії;
найменування продукту - «RED»;
мета кредиту - для особистих потреб;
опис послуги - надання банком послуг з обслуговування кредитної картки, а також надання кредиту у вигляді відновлювальної кредитної лінії, протягом строку дії якої після повернення наданого кредиту або його частини, Банк здійснює подальше кредитування у межах її ліміту шляхом надання траншів. Для можливості встановлення відновлювальної кредитної лінії та надання кредиту, Банк на підставі поданих позичальником документів та цієї Угоди відкриває поточний рахунок, операції за яким можуть здійснювались з використанням електронних платіжних засобів. Такий рахунок, окрім наведеного, призначеного для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та вимог законодавства України;
максимальна сума кредиту (кредитної лінії) - 200 000,00 грн.;
сума встановленої кредитної лінії - 37300,00 грн.;
процентна ставка - 35,99 % річних за користування кредитною лінію для торгових операцій та/або операцій зняття готівки;
тип процентної ставки - фіксована;
тип картки - MasterCard Debit World ;
порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн.
Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач кредитну картку активував та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку за період з 22.07.2021 по 29.06.2025 (а.с.13-15).
В ту чергу як відповідач до теперішнього часу свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за кредитом, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором.
У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за Кредитним договором, у Боржника утворилась заборгованість за Угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії в розмірі 84 673,68 грн., з яких: 25 816,75 грн. - прострочене тіло кредиту, 37 182,82 грн. - відсотки за користування кредитом, 21 674,11 грн. - тіло кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом, наданим позивачем (а.с.16), а також випискою з рахунка приватного клієнта - ОСОБА_1 (а.с.13-15).
Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. А частиною другою цієї статті передбачені загальні умови, додержання яких необхідно для чинності правочину, в тому числі: особа яка вчинила правочин, повинна мати необхідних обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 207 ЦК України Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Із досліджених судом кредитного договору - Угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальною кредитної лінії від 22.07.2021 р., встановлено, що його укладено в електронній формі.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Положеннями ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання.
При укладанні договору, сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.  Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.  Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.
Так, згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд приймає до уваги твердження представника позивача, що відповідачем ОСОБА_1 22.07.2021 р. було укладено Угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальною кредитної лінії - Кредитний договір, за невиконання зобов`язань за якими у останнього виникла заборгованість в загальному розмірі 84 673,68 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом, наданим позивачем (а.с.16).
Правомірність укладеного між сторонами кредитного договору, як правочину, сторонами не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання.
Банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, випустивши кредитну картку та надавши Відповідачу у розпорядження кредитні кошти, які останній повинен був повернути. Відповідач активував кредитну картку та активно користувався кредитними коштами, що підтверджується випискою по рахунку за період з 22.07.2021 по 29.06.2025 (а.с.13-15), з якої прослідковується, що відповідач користувався кредитними коштами, поповнював рахунок, що свідчить про те, що відповідач усвідомлював, що винен кредитодавцю кошти, а отже повною мірою розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому коштів. Крім того, з виписки по рахунку вбачається, що з моменту укладення Кредитного договору та встановлення 22.07.2021 р. кредитного ліміту в розмірі 37 300,00 грн., кредитний ліміт неодноразово збільшувався, останнє збільшення кредитного ліміту до 47 490,86 грн. відбулось 26.09.2022 р.
Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, викладених нею у відзиві, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що жодними та належними доказами не підтверджені та не спростовують розміру заборгованості за кредитним договором.
За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також враховуючи те, що відповідач не належно виконує свої зобов`язання за укладеним договором та відповідно не надав суду доказів на спростування вказаного, приходить до висновку, що позов АТ «Сенс Банк» є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за Угодою про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальною кредитної лінії від 22.07.2021 р. в розмірі 84 673,68 грн., з яких: 25 816,75 грн. - прострочене тіло кредиту, 37 182,82 грн. - відсотки за користування кредитом, 21 674,11 грн. - тіло кредиту.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. (а.с.32).
Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1). За результатом розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3). 
Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмір 7246,88 грн.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Зазначена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача подано копію договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року, укладеного між АТ «СЕНС БАНК» та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс», відповідно до якого замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги, які полягають у здійсненні від імені та в інтересах замовника юридичних та фактичних дій щодо стягнення заборгованості з боржників замовника, які виникли внаслідок невиконання/неналежного виконання такими боржниками кредитних договорів, договорів позики, інших угод, які не забезпечені заставою та/або спонуканню їх до погашення такої заборгованості, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги.
Судом встановлено, що позовна заява складена та подана до суду представником позивача - адвокатом Цимбалом В.І., який діє на підставі довіреності № 024539/25 від 22.07.2025 року, виданої позивачем. При цьому матеріали справи не містять доказів того, що представник позивача - адвокат Цимбал В.І. є членом адвокатського об`єднання «СмартЛекс», з яким позивач уклав Договір про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року. 
Крім того, відсутні належні та допустимі докази того, що адвокатське об`єднання «СмартЛекс» надавало позивачу професійну правничу допомогу саме у межах цієї справи. Зокрема, у договорі про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року не міститься конкретизації щодо предмету правової допомоги, яка б дозволила однозначно ідентифікувати справу, у якій надавалися послуги (у договорі відсутні: номер судової справи; персональні дані відповідача; інші відомості, які б дозволили пов`язати цей договір із даним судовим провадженням).
Таким чином, наданий договір не може вважатися достатнім для підтвердженням факту надання адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» саме тієї правничої допомоги, за яку позивач заявляє про компенсацію витрат на правничу допомогу.
Суд звертає увагу на те, що розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (висновки постанови Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 826/856/18).
Відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18.
Таким чином, для документального доведення понесених стороною витрати на правову допомогу, необхідно надати: договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат (висновки постанови Верховного Суду від 28.09.2023 у справі № 686/31892/19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 756/15736/18.
З огляду на викладене вище, а також ураховуючи той факт, що фактичні витрати позивача на професійну правничу допомогу не підтвердженні належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення вимог представника позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, які пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 7246,88 грн. відсутні.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 205, 207, 509, 513, 526, 527, 530 525- 527, 530, 598, 599, 610-612, 625, 628, 629, 638, 639, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 178, 191, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», адреса місця знаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 100, код ЄДРПОУ 23494714, заборгованість в сумі 84 673 (вісімдесят чотири тисячі шістсот сімдесят три) грн. 68 коп., з яких: 25 816,75 грн. - прострочене тіло кредиту, 37 182,82 грн. - відсотки за користування кредитом, 21 674,11 грн. - тіло кредиту, а також стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня ухвалення рішення.

Суддя:        Д.О. Каряка