Справа № 357/20661/25
Провадження № 2/357/20/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючий суддя – Сомок О.А.,
секретар судового засідання – Пугач В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду № 6 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів
В С Т А Н О В И В :
Стислий виклад позицій учасників справи
У грудні 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 06 серпня 2011 року між ним, ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано шлюб . На даний час у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області розглядається справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
За час перебування у шлюбі у сторін народилося троє спільних дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
На даний час подружжя проживає окремо: позивач та малолітній син ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач проживає разом із спільними неповнолітніми дітьми — ОСОБА_4 та ОСОБА_5 — за адресою: АДРЕСА_2 . Незважаючи на окреме проживання, позивач забезпечує дітей необхідними речами — одягом, взуттям, засобами гігієни, шкільним приладдям тощо, які особисто передає або надсилає Відповідачу поштовими відправленнями. 
Протягом усього періоду окремого проживання позивач сумлінно виконує свій обов`язок щодо матеріального забезпечення дітей — щомісячно добровільно перераховував Відповідачу 50 % свого заробітку, що підтверджується квитанціями АТ «Укрпошта» та довідкою про доходи № 129 від 09.10.2025, виданою ТОВ «Антонівський м`ясокомбінат». Крім того, на утриманні позивача перебуває спільний неповнолітній син — ОСОБА_3 , 2011 р.н., який постійно проживає з батьком та навчається в Опорному закладі загальної середньої освіти «Узинський ліцей № 1» Узинської міської ради Київської області. Ці обставини підтверджуються довідкою від 14.10.2025 № 409 та актом про фактичне місце проживання від 15.10.2025. 
Відповідач, у свою чергу, не бере участі у вихованні чи матеріальному забезпеченні сина, не надає жодної фінансової допомоги та фактично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, чим порушує законні права та інтереси дитини.
Відповідач, через свого представника звернулася до суду з відзивом на позовну заяву, в якому зазначила, що дійсно вони з позивачем з 06 серпня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2025 року було розірвано. Діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживають разом зі своєю матір`ю – ОСОБА_2 .
Згідно квитанцій: від 17.11.2025 на суму 1 000 грн. 00 коп.; від 08.12.2025 на суму 500 грн. 00 коп. відповідачем були перераховані кошти на їхню спільну дитину, яка залишилася проживати з батьком, що безпосередньо спростовує надану суду інформацію зі сторони позивача.
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27.11.2025 у справі за № 585/3801/25 (дата набрання законної сили 30.12.2025) позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 жовтня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.
Тобто, зменшуючи розмірі аліментів з 1/3 частини до 1/4 частини на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Роменський міськрайонний суду Сумської області виходив із засад розумності та справедливості з огляду на те, що разом з батьком проживає інша дитина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Тому, відповідач вважає, що в даному випадку взагалі відсутній предмет спору.
Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі
У грудні 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Сомок О.А. 
Ухвалою суду від 19 грудня 2025 року було відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
12 січня 2026 року до суду, через систему «Електронний суд», від представника відповідача – адвоката Єрньєй А.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просила відмовити у задоволенні позовних вимог та проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача. Також, просила стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.
22 січня 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Повідомлені належним чином про дату та час судового засідання сторони в судове засідання не з`явились, клопотань про відкладення судового розгляду до суду не подавали.
З урахуванням письмових заяв сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд, на підставі положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), розглянув цивільну справу за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.
Під час судового розгляду справи судом були досліджені письмові докази, наявні в матеріалах справи.
Фактичні обставини, встановлені судом 
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 06 серпня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у справі № 357/15795/25 від 10 грудня 2025 року розірвано (а.с. 7, 68-69).
Так, сторони по справі мають трьох спільних дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 8-11).
Згідно довідки №409 від 14 жовтня 2025 року виданої Директором Опорного закладу загальної середньої освіти «Узинський ліцей №1» Узинської міської ради Київської область, ОСОБА_3 , 2012 року народження є учнем 8-А класу та навчається на очній формі навчання з 01.09.2025 року (а.с. 19).
З Акту про фактичне місце проживання від 15 жовтня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 фактично проживають разом за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20-21).
Згідно довідки №297 від 01 вересня 2025 року виданої Виконачим комітетом Роменської міської ради Сумської області ОСОБА_2 та її неповнолітні діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , не зареєстровані, але фактично проживають в АДРЕСА_2 (а.с. 72).
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 27 листопада 2025 року у справі за № 585/3801/25 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дітей – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 жовтня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття. За змістом рішення, при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з батька на користь матері суд врахував розмір прожиткового мінімуму, стан здоров`я відповідача та його матеріальне становище, а також те, що разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 , проживає та перебуває на його утриманні неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_2 на його утримання витрат не несе.
Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, що регулюють дані правовідносини та висновки суду 
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно вимог частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Так, згідно з частиною третьою статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.
При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.
Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.
Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
До зазначеного висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного суду у Постанові у справі 755/14148/18 від 25.09.2019.
При цьому, згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.
Оскільки син сторін ОСОБА_3 проживає разом з батьком, а відповідач ОСОБА_2 є його матір`ю та на неї покладено однаковий з ОСОБА_1 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини.
При цьому, суд критично оцінює твердження представника відповідача про те, що відсутні підстави для стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_6 , яка вважає, що Роменським міськрайонним судом Сумської області під час ухвалення рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дітей – ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було враховано, що син сторін ОСОБА_3 проживає з батьком і у зв`язку з цим стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно замість 1/3, як просила позивач і таким чином вирішено питання щодо стягнення аліментів на утримання спільної дитини сторін ОСОБА_7 .
Суд зауважує, що предметом розгляду у зазначеній справі було стягнення аліментів на дітей – ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з їх батька ОСОБА_1 на користь матері ОСОБА_2 , а питання участі батьків в утриманні сина ОСОБА_7 Роменським міськрайонним судом Сумської області не розглядалось і рішення щодо цього питання не ухвалювалось. 
При вирішенні спору щодо стягнення аліментів з матері на утримання сина ОСОБА_7 суд виходить з того, що у обох батьків є обов`язок утримувати усіх своїх дітей. У свою чергу, обов`язок батьків кореспондується з правом дітей на утримання обома батьками, не залежно від того, з ким із них діти проживають.
За таких обставин, з урахуванням положень статей 182, 183 Сімейного кодексу України суд виходячи із засад розумності та справедливості, враховуючи можливість відповідача надавати допомогу дитині, оскільки доказів протилежного суду не надано, для забезпечення належного матеріального утримання дитини та її гармонійного розвитку, враховуючи, що усі діти мають право на утримання від батьків у рівних частках, вважає, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на утримання дитини – ОСОБА_3 , повинен бути встановлений у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, тому позов підлягає частковому задоволенню.
Судові витрати у справі
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141, 142 ЦПК України 1211,20 грн. судового збору в дохід держави.
Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. У свою чергу, відповідач просить стягнути з позивача понесені нею витрати на правничу допомогу у сумі 1000,00 грн. та вважає необгрунтованими та неспівмірними витрати на правничу допомогу, заявлені позивачем.
Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судом встановлено, що позивачем у зв`язку з розглядом даної справи понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 5000,00 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 27/10-1 від 27.10.2025 р., укладеним між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Форум Лекс». Відповідно до п.4.2, п.4.3 зазначеного договору, об`єднанням надається правнича допомога у питанні стягнення аліментів на малолітню дитину. За правничу допомогу позивач сплачує кошти у сумі 5 000 грн. 00 коп. До правничої допомоги входить: вивчення документів та консультація позивача; підготовка, формування та направлення позовної заяви до суду; отримання рішення суду та виконавчих листів; звернення до державної виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження. Гонорар за цим договором сплачується після надання правничої допомоги та підписання сторонами Акта приймання-передачі наданих послуг. 
Відповідно до ч.4 ст.137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18, про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг, врахувавши складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи.
Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною, та те, що розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягають витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000,00 грн.
Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 206, 258, 263-265, 273, 274, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/8 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 грудня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 1 211, 20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у сумі 1000,00 гривень (одна тисяча гривень 00 копійок).
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено та підписано 13 березня 2026 року. 

Суддя 	О. А. Сомок