РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

24 квітня 2026 року	Справа №160/25457/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Конєвої С.О. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2025/000024/1 від 18.06.2025р., -
УСТАНОВИВ:
05.09.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ" звернулося з адміністративним позовом до Дніпровської митниці та просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів відповідача №UA110150/2025/000024/1 від 18.06.2025р.;
- стягнути з відповідача на користь позивача всі документально підтверджені судові витрати.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним до митного оформлення товару було подано ЕМД №25UA110150008799U9 від 18.06.2025р., із зазначенням митної вартості товару за ціною договору, до якої додані документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог ст.53 Митного кодексу України. За результатами здійснення контролю митної вартості товарів митницею не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийнято оспорюване рішення №UA110150/2025/000024/1 від 18.06.2025р. про коригування митної вартості товарів із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - резервного, за яким митна вартість товару скоригована в сторону збільшення. Позивач вважає наведене оспорюване рішення відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на постанови Верховного Суду. 
Ухвалою суду від 08.10.2025р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України та виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується змістом відповідної ухвали суду.
23.10.2025р через систему «Електронний суд», на виконання вимог вищенаведеної ухвали суду, від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити в повному обсязі у задоволенні адміністративного позову позивача у цій справі в повному обсязі посилаючись на те, що за результатами перевірки документів та відомостей (формато-логічний контроль), наданих до митного оформлення за МД від 18.06.2025 №25UA110150008799U9, проведеної у спосіб та з урахуванням положень статті 337 МКУ виявлено наступні розбіжності та відсутність відомостей, а саме: 1) відповідно до п.2.2 Контракту ціна та умови оплати товару, що постачаються узгоджуються сторонами у додаткових угодах (специфікаціях). Декларантом надана специфікація №19 від 09.01.2025, в якій відсутні умови оплати товару. Згідно пункту 2.3 Контракту сторони погоджуються, що форма оплати по цьому контракту для здійснення поставок товарів – передоплата шляхом банківського переказу на рахунок Продавця. В якості документального підтвердження здійснення оплати за поставлений товар декларантом надано банківський платіжний документ від 15.05.2025 Swift на суму 53908,93дол.США. В призначенні платежу вказано виключно реквізити контракту від від 13.07.2023 №13/07, згідно п.2.1. загальна сума контракту складає 1 000 000,00 дол.США, що не розраховується з наданим платіжним документом; 2) до митного оформлення надано документ - копію митної декларації країни відправлення під кодом 9610 №223120250000199310 від 14.01.2025, який містить спосіб підтвердження автентичності, виконаний з використанням унікального електронного ідентифікатору (QR-код), який при перевірці із застосуванням відповідних технічних засобів перетворюються на візуальну форму - номер митної декларації країни відправлення «02250001423456841» який не відповідає номеру наданої копії митної декларації країни відправлення. Крім цього, копія митної декларації країни відправлення №223120250000199310 від 14.01.2025 містить інформацію про поставку товару лише до Польщі, що не відповідає умовам зовнішньоекономічної операції; 3) відповідно до графи 20 ЕМД, комерційного інвойсу №MD20250109 від 09.01.2025 поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах FOB CN SHANGHAI. Згідно з автотранспортною накладною № 9863 від 05.06.2025 безпосереднім перевізником товару є ТОВ «МОСТ-Транс». Разом з тим, Рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг №055354 від 14.02.2025; № 58331 від 15.04.2025; № 59334 від 15.04.2025; № 59455 від 16.04.2025; №59923 від 24.04.2025; № 62056 від 28.05.2025; № 62656 від 06.06.2025; Довідку про транспортні витрати № 10073 від 09.06.2025 видано ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК » (код ЄДРПОУ 36554180 )». Договір про надання послуг перевезення № ФП-000331/21 від 03.11.2021, укладений між ТОВ «МОСТ-Транс» та ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЕНД ЛЕНД » (код ЄДРПОУ 37607311) жодним чином не стосується даної поставки товару, оскільки декларантом не надано документів, що підтверджують договірні відносини між Позивачем (ТОВ «Аппарель Де Ферніче») та ТОВ «МОСТ-Транс» та ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЕНД ЛЕНД » (код ЄДРПОУ 37607311 ). Отже, враховуючи те, що безпосереднє перевезення товару здійснювало ТОВ «МОСТ Транс», то надані ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» (код ЄДРПОУ 36554180) документи не підтверджують складові заявленої митної вартості товару. З урахуванням п. 3 ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - виписку з бухгалтерської документації; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларантом Позивача у листі від 18.06.2025 б/н було повідомлено, що будь-які інші документи у 10-денний термін надаватись не будуть. Митна вартість товарів №1-3 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-ґ - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, та ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом митній вартості товарів, враховуючи країну виробництва та експорту, опис товару, призначення, обсяги ввезення: товару №1 до рівня ЕМД від 06.02.2025 №25UA100340309913U0 за ціною – 0,4693дол.США/м2; товару №2 до рівня ЕМД від 24.01.2025 № 25UA110150000981U7 за ціною – 0,4407 дол. США/м2; товару №3 до рівня ЕМД від 10.03.2025 №25UA209230021586U0 за ціною – 0,4423дол.США/м2. Щодо витрат понесених на правничу допомогу, то відповідач не погоджується з вимогами позивача про стягнення судових витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., оскільки для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат , необхідних для надання правничої допомоги; предметом судового розгляду в цій справі є одне рішення про коригування митної вартості товарів, що потягло донарахування та сплату митних платежів на загальну суму 431140,51 грн.; зазначена справа віднесена до справ незначної складності (малозначної), що також вказує на не співмірність заявленого розміру правничої допомоги.
Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 24.04.2026р. було продовжено строк розгляду даної справи до 24.04.2026р. 
Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 24.04.2026р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відповідності до вимог ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.
Товариство з обмеженою відповідальністю "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ" зареєстроване як юридична особа за адресою: 51937, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр. Нескорених, буд.57, офіс 1-3, що підтверджується копією Виписки з ЄДРПОУ, наявною у справі.
13.07.2023 між ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» (покупець) та компанією JiangSu HuaTuo Textile Technology Co,Ltd (продавець) укладено Контракт №13/07 (далі Контракт).
Відповідно до пункту 1.1. Контракту продавець продає, а покупець купує: товари широкого споживання (товар), з якістю згідно з сертифікатом якості пробника товару.
Згідно з пунктом 1.2. товар постачається в кількості (партіями) та на умовах, узгоджених сторонами в додаткових угодах (специфікаціях) до цього Контракту, що є невід`ємною частиною цього Контракту.
Пунктом 1.3. Контракту визначено, що покупець зобов`язується сплатити вартість товару в кількості, за цінами і в порядку, узгодженому сторонами в додаткових угодах (специфікаціях), що є невід`ємною частиною цього контракту.
Відповідно до пункту 1.3. Контракту покупець зобов`язується сплатити вартість товару в кількості, за цінами і в порядку, узгодженому сторонами в додаткових угодах (специфікаціях), що є невід`ємною частиною цього Контракту.
На підставі пункту 2.1. Контракту валютою платежу є долар. Загальна сума Контракту складає 1 000 000 доларів США.
Відповідно до пункту 2.2. Контракту ціна та умови оплати товару, що постачається, узгоджуються сторонами додаткових угодах (специфікаціях).
Згідно з пунктом 2.3. сторони погоджуються, що форма оплати по цьому Контракту для здійснення поставок товарів - передоплата шляхом банківського переказу на рахунок продавця.
Кількість, асортимент, та вартість товару відображається інвойсі при відвантаженні чергової партії товару (пункт 3.1. Контракту).
Відповідно до пункту 3.3. поставка товару здійснюється морським і автомобільним транспортом. Поставка товару здійснюється на умовах FOB SHANGHAI (China) (ИНКОТЕРМС 2011), узгоджених сторонами в специфікаціях, що є невід`ємною частиною цього Контракту на кожну окрему партію товару.
Відповідно до пункту 4.2. Контракту вартість тари, упаковки та маркування, витрати на оформлення експортних документів, завантаження на транспортний засіб, входять у вартість товару.
Згідно із Специфікацією №19 від 09.01.2025 року до контракту №13/07 від 13.07.2023 року, сторонами Контракту погоджено поставку відповідної номенклатури товару, кількістю 820 рулонів на загальну суму 53908,93 дол. США.
На підставі вищенаведеного контракту №13/07 від 13.07.2023, на адресу позивача від вказаного вище постачальника надійшов товар згідно специфікації №19 від 19.01.2025р. та комерційного інвойсу від 09.01.2025р., а саме: товар №1: «Вибілена тканина полотняного переплетення з текстурним малюнком (не вибивна) повністю виготовлена з поліефірних комплексних текстурованих ниток, без ворсу, покриття, армування або просочення, які сприймаються неозброєним оком, поверхнева щільність 80-90 (+/-1гр./м.кв.) відповідно: арт. WHITE/220CM/80GSM (Microfiber Plain White) - 15166 м.п., арт. WHITE&EMBOSSED 7#/220CM/90GSM (Microfiber WHITE EMBOSSED 7) - 5061 м.п., арт. WHITE&SUPER SOFT/220CM/85GSM (Microfiber WHITE SUPER SOFT) - 5100 м.п.»; товар №2: «Пофарбована тканина полотняного переплетення з текстурним малюнком (не вибивна), повністю виготовлена з поліефірних комплексних текстурованих ниток, без ворсу, покриття, армування або просочення, які сприймаються неозброєним оком, поверхнева щільність 80 (+/-1 гр./м.кв.):арт. 12-0312 TPX&EMBOSSED BAMBOO/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 12-0312 TPX EMB OSSED BAMBOO) 5044 м.п., арт. Pantone 18-4005/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 18-4005 TPX) 10051 м.п., арт. Pantone 13-5304/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 13-5304 TPX) 10175 м.п., арт. Pantone 17-4015/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 17-4015 TPX) 5140 м.п., арт. Pantone 18-1411/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 18-1411 TPX) - 4961 м.п., арт. Pantone 15-3800/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 15-3800 TPX) - 5071 м.п., арт. Pantone 11-0103/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 11-0103 TPX) - 4945 м.п., арт. Pantone 14-4106/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 14-4106 TPX) - 5023 м.п., арт. Документ сформований в системі «Електронний суд» 23.10.2025 2 Pantone 12-0812/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 12-0812 TPX) - 5320 м.п., арт. Pantone 14-1309/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 14-1309 TPX) - 5124 м.п., арт. Pantone 16-3800/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 16-3800 TPX) - 5088 м.п., арт. Pantone 17-0808/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 17-0808 TPX) - 5131 м.п., арт. Pantone 17-3802/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 17-3802 TPX) - 4812 м.п., арт. Pantone 18-1306/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 18-1306 TPX) - 5017 м.п., арт. Pantone 19-4227/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 19-4227 TPX) - 5102 м.п., арт. Pantone 17-3808/220CM/80GSM (Microfiber Pantone 17-3808 TPX) - 5065 м.п.»; товар №3: «Вибивна тканина полотняного переплетення, повністю виготовлена з поліефірних комплексних текстурованих ниток, поверхнева щільність 86 (+/-1гр./м.кв.), арт. Microfiber MEDICAL LINE/220CM/80GSM (Microfiber MEDICAL LINE) - 5586 м.п., не має ворсу, покриття, армування або просочення, яке сприймається неозброєним оком.», що підтверджується змістом копій відповідних специфікації, інвойсу та митної декларації, наявними у справі.
Позивач зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості товару разом із митною декларацією ним були надані всі документи, що підтверджують митну вартість ввезеного товару, які не містять розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товару, містять повні відомості про ціну товару, що підтверджується змістом графи 44 ЕМД №25UA110150008799U9 від 18.06.2025р.
З урахуванням п. 3 ст. 53 МКУ, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - виписку з бухгалтерської документації; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. 
Декларантом було надіслано лист від 18.06.2025 № б/н, в якому було повідомлено, що всі необхідні для митного оформлення документи надано, додаткових документів у 10-ти денний термін надати немає можливості, що підтверджується змістом його копії.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації та додатково наданих на повідомлення митного органу, Митницею було встановлено наступне: 1) відповідно до п.2.2 Контракту ціна та умови оплати товару, що постачаються узгоджуються сторонами у додаткових угодах (специфікаціях). Декларантом надана специфікація №19 від 09.01.2025, в якій відсутні умови оплати товару. Згідно пункту 2.3 Контракту сторони погоджуються, що форма оплати по цьому контракту для здійснення поставок товарів – передоплата шляхом банківського переказу на рахунок Продавця. В якості документального підтвердження здійснення оплати за поставлений товар декларантом надано банківський платіжний документ від 15.05.2025 Swift на суму 53908,93дол.США. В призначенні платежу вказано виключно реквізити контракту від від 13.07.2023 №13/07, згідно п.2.1. загальна сума контракту складає 1 000 000,00 дол.США, що не розраховується з наданим платіжним документом; 2) до митного оформлення надано документ - копію митної декларації країни відправлення під кодом 9610 №223120250000199310 від 14.01.2025, який містить спосіб підтвердження автентичності, виконаний з використанням унікального електронного ідентифікатору (QR-код), який при перевірці із застосуванням відповідних технічних засобів перетворюються на візуальну форму - номер митної декларації країни відправлення «02250001423456841» який не відповідає номеру наданої копії митної декларації країни відправлення. Крім цього, копія митної декларації країни відправлення №223120250000199310 від 14.01.2025 містить інформацію про поставку товару лише до Польщі, що не відповідає умовам зовнішньоекономічної операції; 3) відповідно до графи 20 ЕМД, комерційного інвойсу №MD20250109 від 09.01.2025 поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах FOB CN SHANGHAI. Згідно з автотранспортною накладною № 9863 від 05.06.2025 безпосереднім перевізником товару є ТОВ «МОСТ-Транс». Разом з тим, Рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг №055354 від 14.02.2025; № 58331 від 15.04.2025; № 59334 від 15.04.2025; № 59455 від 16.04.2025; №59923 від 24.04.2025; № 62056 від 28.05.2025; № 62656 від 06.06.2025; Довідку про транспортні витрати № 10073 від 09.06.2025 видано ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК » (код ЄДРПОУ 36554180 )». Договір про надання послуг перевезення № ФП-000331/21 від 03.11.2021, укладений між ТОВ «МОСТ-Транс» та ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЕНД ЛЕНД » (код ЄДРПОУ 37607311) жодним чином не стосується даної поставки товару, оскільки декларантом не надано документів, що підтверджують договірні відносини між Позивачем (ТОВ «Аппарель Де Ферніче») та ТОВ «МОСТ-Транс» та ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЕНД ЛЕНД » (код ЄДРПОУ 37607311 ). Отже, враховуючи те, що безпосереднє перевезення товару здійснювало ТОВ «МОСТ Транс», то надані ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» (код ЄДРПОУ 36554180) документи не підтверджують складові заявленої митної вартості товару, що підтверджується копією оспорюваного рішень про коригування митної вартості товарів, наявною у справі.
Враховуючи виявлені недоліки за результатами розгляду поданих декларантом документів, Митницею було прийнято оспорюване рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2025/000024/1 від 18.06.2025р., за яким митна вартість товарів №1-3 скоригована митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-ґ - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ, та ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митним органом митній вартості товарів, враховуючи країну виробництва та експорту, опис товару, призначення, обсяги ввезення: товару №1 до рівня ЕМД від 06.02.2025 №25UA100340309913U0 за ціною – 0,4693дол.США/м2; товару №2 до рівня ЕМД від 24.01.2025 № 25UA110150000981U7 за ціною – 0,4407 дол. США/м2; товару №3 до рівня ЕМД від 10.03.2025 №25UA209230021586U0 за ціною – 0,4423дол.США/м2, що підтверджується копією відповідного рішення.
Позивач не погоджується із вищевказаним оспорюваним рішенням відповідача, просить визнати його протиправним та скасувати посилаючись на те, що ним були надані митному органу всі документи, які підтверджують митну вартість ввезеного товару, визначені ст.53 Митного кодексу України та розбіжності вказані митним органом не впливають на визначення митної вартості товару та не можуть бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта за приписами ст.ст.52, 53 МК України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову повністю, виходячи з наступного.
За приписами ч.1 ст.49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У відповідності до вимог ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом УІІ цього Кодексу та цією главою.
Частина 2 ст.53 Митного кодексу України визначає, що документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності – інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У відповідності до вимог ч.5 ст.53 наведеного Митного Кодексу України встановлено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені у цій статті.
Згідно до ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
У відповідності до вимог ч.3, ч.4 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості – ч.1 ст.54 Митного кодексу України.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу – ч.3 ст.54 Митного кодексу України.
Згідно до п.2, п.3 ч.4 ст.54 наведеного Кодексу, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, а саме: 
- надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
- надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.
При цьому, у відповідності до вимог ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
У відповідності до положень ч.1, ч.2 ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні – це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення.
Таким чином, тлумачення вищенаведених норм у їх системному зв`язку між собою та з положеннями п.2 ч.4 ст.54, ст. 256 Митного кодексу України дозволяє дійти висновку, що повідомлення про надання додаткових документів, які надсилаються на адресу декларанта, а в подальшому – і рішення про коригування митної вартості повинні містити причини (сумніви) неможливості визначення заявленої митної вартості, а надання зазначених у них документів повинно усувати такі причини, при цьому, відмова у митному оформленні повинна бути аргументованою невиконанням вимог, що пов`язані саме з тими причинами, у зв`язку з якими органом доходів і зборів були витребувані додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вищенаведений правовий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 09.04.2019р. у справі №826/10733/15, від 24.04.2019р. у справі №810/2878/16, від 05.03.2021р. у справі №823/1461/17, від 18.03.2021р. у справі №820/3736/16, від 19.03.2021р. у справі №820/5525/16, яка є обов`язковою до застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Разом з тим, зі змісту оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів від 18.06.2025р. видно, що воно не містить будь-яких конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви саме у числових значеннях складових митної вартості ввезених товарів, у них не наведено причин неможливості визначення митної вартості імпортованих товарів на підставі поданих декларантом документів, не наведено обґрунтування, які саме відомості у наданих документах містять розбіжності, які не дозволяють підтвердити числові значення складових митної вартості імпортованого товару.
В той же час, зі змісту проаналізованих судом доданих до митної декларації документів, які були подані для підтвердження визначення декларантом митної вартості ввезеного товару, а також і додатково наданих за результатами консультації документів, вбачається, що вони не містили жодних розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товарів, що підтверджується змістом наявних у справі копій відповідних документів.
Оскільки під час митного оформлення митницею не було висловлено жодних обґрунтованих сумнівів щодо розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості товарів у вищенаведених поданих декларантом документах щодо ціни товару, про що свідчить аналіз змісту повідомлення від митниці та оспорюваного рішення про коригування митної вартості товарів від 18.06.2025р., а тому слід дійти висновку, що наведені документи не містили розбіжностей саме у числових значеннях складових митної вартості товарів.
Отже, у зв`язку з тим, що митний орган не навів жодних обґрунтованих сумнівів щодо неможливості визначення митної вартості товару за поданими декларантом документами, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не мав правових підстав для витребування додаткових документів у декларанта.
За викладених обставин та з урахуванням аналізу змісту наведених документів та норм митного законодавства, можна дійти висновку, що оспорюване рішення про коригування митної вартості ввезеного товару від 18.06.2025р. є протиправним, так як наведене оспорюване рішення суб`єкта владних повноважень не містить обґрунтованих сумнівів того, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх (повних) відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; оспорюване рішення не містить причин неможливості визначення заявленої митної вартості за ціною договору, у ньому також не наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, що передбачено положеннями ч.1, ч.2 ст.256 Митного кодексу України.
Так, відповідачем, в оспорюваному рішенні, було повідомлено позивача про те, що у поданих до митного оформлення документах було виявлено відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме: 1) відповідно до п.2.2 Контракту ціна та умови оплати товару, що постачаються узгоджуються сторонами у додаткових угодах (специфікаціях). Декларантом надана специфікація №19 від 09.01.2025, в якій відсутні умови оплати товару. Згідно пункту 2.3 Контракту сторони погоджуються, що форма оплати по цьому контракту для здійснення поставок товарів – передоплата шляхом банківського переказу на рахунок Продавця. В якості документального підтвердження здійснення оплати за поставлений товар декларантом надано банківський платіжний документ від 15.05.2025 Swift на суму 53908,93дол.США. В призначенні платежу вказано виключно реквізити контракту від від 13.07.2023 №13/07, згідно п.2.1. загальна сума контракту складає 1 000 000,00 дол.США, що не розраховується з наданим платіжним документом; 2) до митного оформлення надано документ - копію митної декларації країни відправлення під кодом 9610 №223120250000199310 від 14.01.2025, який містить спосіб підтвердження автентичності, виконаний з використанням унікального електронного ідентифікатору (QR-код), який при перевірці із застосуванням відповідних технічних засобів перетворюються на візуальну форму - номер митної декларації країни відправлення «02250001423456841» який не відповідає номеру наданої копії митної декларації країни відправлення. Крім цього, копія митної декларації країни відправлення №223120250000199310 від 14.01.2025 містить інформацію про поставку товару лише до Польщі, що не відповідає умовам зовнішньоекономічної операції; 3) відповідно до графи 20 ЕМД, комерційного інвойсу №MD20250109 від 09.01.2025 поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах FOB CN SHANGHAI. Згідно з автотранспортною накладною № 9863 від 05.06.2025 безпосереднім перевізником товару є ТОВ «МОСТ-Транс». Разом з тим, Рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг №055354 від 14.02.2025; № 58331 від 15.04.2025; № 59334 від 15.04.2025; № 59455 від 16.04.2025; №59923 від 24.04.2025; № 62056 від 28.05.2025; № 62656 від 06.06.2025; Довідку про транспортні витрати № 10073 від 09.06.2025 видано ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК » (код ЄДРПОУ 36554180 )». Договір про надання послуг перевезення № ФП-000331/21 від 03.11.2021, укладений між ТОВ «МОСТ-Транс» та ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЕНД ЛЕНД » (код ЄДРПОУ 37607311) жодним чином не стосується даної поставки товару, оскільки декларантом не надано документів, що підтверджують договірні відносини між Позивачем (ТОВ «Аппарель Де Ферніче») та ТОВ «МОСТ-Транс» та ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЕНД ЛЕНД » (код ЄДРПОУ 37607311 ). Отже, враховуючи те, що безпосереднє перевезення товару здійснювало ТОВ «МОСТ Транс», то надані ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» (код ЄДРПОУ 36554180) документи не підтверджують складові заявленої митної вартості товару, що підтверджується копією оспорюваного рішень про коригування митної вартості товарів, наявною у справі.
Разом з тим, як вбачається зі змісту графи 44 ЕМД №25UA110150008799U9 від 18.06.2025р., позивачем було надано митному органу всі необхідні документи на підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару, вичерпний перелік яких визначено у ч.2 ст.53 Митного кодексу України, при цьому, митним органом не вказано яким саме чином вищезазначені виявлені розбіжності впливають на визначення числових значень складової митної вартості товару, з урахуванням надання для митного оформлення товару всіх встановлених законодавством необхідних документів.
Зазначення ж відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товару про те, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності не можна вважати належним обґрунтуванням правомірності коригування митної вартості товарів та подальшої відмови у митному оформленні товарів відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.54 Митного кодексу України.
З цього приводу Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011р. у справі “Рисовський проти України” у п.70, п.71 якого Суд підкреслив особливу важливість принципу “належного урядування”, який, зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. Суд зазначив, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.
Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини у відповідності до вимог ч.2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України.
Крім того, Резолюцією Комітету Міністрів Європи 77 (31) від 28.09.1977 “Про захист особи відносно актів адміністративних органів” урядам держав-членів рекомендовано керуватися у своєму праві й адміністративній практиці принципами, які наводяться у додатку до резолюції. Ці принципи застосовуються для захисту осіб, як фізичних, так і юридичних, в адміністративних процедурах відносно будь-яких індивідуальних заходів або рішень, які були прийняті в ході здійснення публічної влади і які за своїм характером безпосередньо впливають на їхні права, свободи або інтереси (адміністративні акти).
Такими принципами, згідно з додатком до Резолюції, зокрема, є:
- право бути вислуханим, що означає, що щодо будь-якого адміністративного акта, який за своїм характером може несприятливо впливати на права, свободи або інтереси особи, така особа може пред`явити факти й аргументи та, у відповідних випадках, докази, що будуть враховані адміністративним органом;
- виклад мотивів, що означає, що якщо адміністративний акт є таким, що за своїм характером несприятливо впливає на права, свободи або інтереси особи, така особа отримує інформацію про мотиви, на яких він ґрунтується. Інформація про мотиви зазначається в акті або передається відповідній особі, за її запитом, у письмовій формі протягом розумного строку.
Перелічені принципи частково імплементовані у нормах Митного кодексу України, які передбачають проведення консультацій між митним органом та декларантом, вимогами цього кодексу щодо належного мотивування при витребуванні додаткових документів під час контролю правильності визначення митної вартості, щодо вичерпного роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів.
Втім, обставини даної справи свідчать про відсутність практичної реалізації вказаних принципів в діяльності відповідача.
Відповідна правова позиція узгоджується і з позицією Верховного Суду, яка висловлена у його постанові від 12.04.2018р. у справі №820/2014/17 (адміністративне провадження №К/9901/448/17).
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проте, відповідачем не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав щодо правомірності не зазначення в оспорюваному рішенні обґрунтованих сумнівів, які б перешкоджали митниці визначити митну вартість товару за заявленою позивачем ціною – ціною договору з урахуванням аналізу наданих документів та наведених норм митного законодавства.
Судом відхиляються посилання відповідача в оспорюваному рішенні на те, що відповідно до п.2.2 Контракту ціна та умови оплати товару, що постачаються узгоджуються сторонами у додаткових угодах (специфікаціях). Декларантом надана специфікація №19 від 09.01.2025, в якій відсутні умови оплати товару. Згідно пункту 2.3 Контракту сторони погоджуються, що форма оплати по цьому контракту для здійснення поставок товарів – передоплата шляхом банківського переказу на рахунок Продавця. В якості документального підтвердження здійснення оплати за поставлений товар декларантом надано банківський платіжний документ від 15.05.2025 Swift на суму 53908,93дол.США. В призначенні платежу вказано виключно реквізити контракту від від 13.07.2023 №13/07, згідно п.2.1. загальна сума контракту складає 1 000 000,00 дол.США, що не розраховується з наданим платіжним документом, виходячи з наступного.
За правилами 15 Положення № 216 від 28.07.2008 затвердженого постановою Правління Національного банку України, платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України. При цьому, чинним законодавством України не встановлено обов`язку здійснювати посилання в платіжному документі на комерційний інвойс. Тому, сама по собі відсутність у вказаному платіжному документі посилання на комерційний інвойс, за умови наявності вказівки на контракт згідно комерційного інвойсу, який оплачується та має посилання на Контракт, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару, дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.
Аналогічний правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 22.08.2019 у справі №810/2784/18. 
Крім того, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.
Аналогічна позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року по справі №803/3649/15.
Отже, надані митному органу документи є достатніми для підтвердження митної вартості товару, а наведені відповідачем обставини щодо змісту платіжного свіфта від 15.05.2025 року не свідчать про неможливість його врахування при визначенні числового значення митної вартості яка зазначена декларантом для митного оформлення товару з урахуванням того, що сплачена за ним сума – 53908,93 дол.США повністю відповідає сумі зазначеній у специфікації №19 від 09.01.2025, згідно якої здійснювалась поставка товарів.
Судом критично надається оцінка доводам відповідача в оспорюваному рішенні про те, що відповідно до графи 20 ЕМД, комерційного інвойсу №MD20250109 від 09.01.2025 поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах FOB CN SHANGHAI. Згідно з автотранспортною накладною № 9863 від 05.06.2025 безпосереднім перевізником товару є ТОВ «МОСТ-Транс». Разом з тим, Рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг №055354 від 14.02.2025; № 58331 від 15.04.2025; № 59334 від 15.04.2025; № 59455 від 16.04.2025; №59923 від 24.04.2025; № 62056 від 28.05.2025; № 62656 від 06.06.2025; Довідку про транспортні витрати № 10073 від 09.06.2025 видано ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК » (код ЄДРПОУ 36554180 )». Договір про надання послуг перевезення № ФП-000331/21 від 03.11.2021, укладений між ТОВ «МОСТ-Транс» та ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЕНД ЛЕНД » (код ЄДРПОУ 37607311) жодним чином не стосується даної поставки товару, оскільки декларантом не надано документів, що підтверджують договірні відносини між Позивачем (ТОВ «Аппарель Де Ферніче») та ТОВ «МОСТ-Транс» та ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЕНД ЛЕНД » (код ЄДРПОУ 37607311 ). Отже, враховуючи те, що безпосереднє перевезення товару здійснювало ТОВ «МОСТ Транс», то надані ТОВ «ГЛОБАЛ ОУШЕН ЛІНК» (код ЄДРПОУ 36554180) документи не підтверджують складові заявленої митної вартості товару, оскільки наявні в матеріалах справи, подані митному органу документи щодо транспортно-експедиторських послуг, зокрема і довідка про транспортні витрати №10073 від 09.06.2025р., місять всю необхідну інформацію щодо визначенням вартості перевезення вантажу до кордону з Україною та після перетину кордону по території України, та не містять розбіжностей. 
При цьому, положеннями Інкотермс 2010 (Правила ICC для використання торгівельних термінів в національній та міжнародній торгівлі) за терміном FOB (Free on Board) «Вільно на борту», на умовах якого здійснювалась поставка спірної партії товарів, означає, що продавець вважається тим, хто виконав своє зобов`язання по поставці, з моменту переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту покупець має нести усі витрати і ризики загибелі або пошкодження товару. За умовами FOB на покупця покладаються обов`язки з очищення товару від мита для його експорту. Даний термін може застосовуватися лише при перевезенні товару морським або внутрішнім водним транспортом.
Тобто, за умовами поставки FOB контрактна (інвойсна на або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Відтак, в спірному випадку витрати на транспортування оцінюваних товарів до порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до порту або іншого місця ввезення на митну територію України, мають включатися до митної вартості товару.
За правовим висновком Верховного Суду у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, оскільки Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Судом відхиляються і доводи відповідача про те, що до митного оформлення надано документ - копію митної декларації країни відправлення під кодом 9610 №223120250000199310 від 14.01.2025, який містить спосіб підтвердження автентичності, виконаний з використанням унікального електронного ідентифікатору (QR-код), який при перевірці із застосуванням відповідних технічних засобів перетворюються на візуальну форму - номер митної декларації країни відправлення «02250001423456841» який не відповідає номеру наданої копії митної декларації країни відправлення. Крім цього, копія митної декларації країни відправлення №223120250000199310 від 14.01.2025 містить інформацію про поставку товару лише до Польщі, що не відповідає умовам зовнішньоекономічної операції, оскільки декларація країни відправлення не є джерелом інформації про митну вартість товару та цей документ не передбачений переліком документів, визначених статтю 53 МК України, що підтверджують митну вартість товару.
Окрім того, судом враховується і те, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі № 815/3451/16, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16, які є обов`язковими для врахування адміністративним судом за приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Перевіривши з дотриманням вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу, правомірність прийняття суб`єктом владних повноважень вищенаведеного оспорюваного рішення, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару відповідачем прийняте не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
За таких обставин, суд приходить до висновку, що при прийнятті оспорюваного рішення про коригування митної вартості від 18.06.2025р. відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування наведеного рішення, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача у наведеній частині підлягають задоволенню.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача повністю.
При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на сплату судового збору, суд виходить із того, що згідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати сплачуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
За таких обставин підлягають стягненню з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Дніпровської митниці на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6467 грн. 11 коп. понесені позивачем згідно платіжної інструкції №12195 від 05.08.2025р. 
Щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 7000,00 грн., то такі судові витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню судом до 2000,00 грн., виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи - ч.3 ст.132 наведеного Кодексу.
За приписами ч.3, ч.4 та ч.5ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом для справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами ч.6 наведеної статті.
Так, зі змісту наданих суду копій договору про надання правничої допомоги №89 від 05.08.2025р., додаткової угоди №1 до договору від 05.08.2025р., рахунку на оплату №146 від 05.08.2025р., ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 04.09.2025р. вбачається, що між ТОВ «АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ» та Адвокатським бюро «Майя Сергєєва та Партнери» був укладений договір предметом якого є оскарження рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110150/2025/000024/1 від 18.06.2025р.
При цьому, згідно додаткової угоди №1 до договору гонорар адвоката є фіксованим та складає 7000,00 грн. 
Факт сплати позивачем наведеної суми підтверджується копією платіжної інструкції №12194 від 05.08.2025р. 
Проаналізувавши вищенаведені норми процесуального законодавства, умови договору про надання правової допомоги, зміст наданих послуг за вищенаведеними документами, а також і враховуючи незгоду відповідача із розміром витрат на професійну правничу допомогу, що викладена у відзиві та фактично є його клопотанням про зменшення цих витрат, суд приходить до висновку, що обсяг і розмір наданих адвокатом послуг в межах даної справи у загальній сумі 7000,00 грн. не відповідає критеріям розумності та обґрунтованості, оскільки предмет позову не є складним з урахуванням наявної сталої правової позиції, зокрема і Верховного Суду, з даного питання, тому розмір гонорару адвоката є завищеним, а відповідно, не є співмірним із предметом позову, виконаних адвокатом послуг без зазначення детального опису робіт, тому такі судові витрати на правову допомогу підлягають зменшенню судом до 2000,00 грн.
При цьому, слід зазначити, що посилання в додатковій угоді №1 на фіксований розмір гонорару адвоката (тобто, незалежність його від обсягу та витраченого адвокатом часу), порушує вимоги ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Наведена правова позиція узгоджується із правовою позицією Третього апеляційного адміністративного суду, викладеною у його постанові від 20.09.2022р. у справі №160/4007/22.
Також, зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 2000 грн., судом враховується і те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Тобто, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Вказана правова позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постанові від 27.11.2019р. у справі №160/3114/19, яка підлягає застосуванню адміністративним судом відповідно до положень ч.5ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме сума судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. підлягає відшкодуванню позивачеві за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень згідно до вимог ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 134, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд - 
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2025/000024/1 від 18.06.2025р. – задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110150/2025/000024/1 від 18.06.2025р.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці (49038, м. Дніпро, вул. Ольги княгині, 22; код ЄДРПОУ ВП 43971371) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АППАРЕЛЬ ДЕ ФЕРНІЧЕ" (51937, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, пр. Нескорених, буд.57, офіс 1-3; код ЄДРПОУ 38524231) – судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 6467 грн. 11 коп. (шість тисяч чотириста шістдесят сім грн. 11 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. 00 коп. (дві тисячі гривень 00 копійок).
У частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва