СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 березня 2026 року Справа № 480/6831/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6831/24 за позовом ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягає в порушені прав позивача на справедливий суд;
- зобов`язати Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції виконати вимоги Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (ЄСІТС) або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами" від 29 червня 2023 року № 3200-IX;
- визнати факт завдання позивачу моральної шкоди з боку держави;
- стягнути зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь позивача 65000 гривень моральної шкоди за душевні страждання, які він зазнав у зв`язку з порушення прав при розгляді справи № 631/1502/23 за позовом ОСОБА_1 до Нововодолазької державної нотаріальної кантори. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що при розгляді Нововодолазьким районним судом Харківської області справи № 631/1502/23 за позовом ОСОБА_1 до Нововодолазької державної нотаріальної контори про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину, у нотаріальної контори був відсутній зареєстрований кабінет в системі "Електронний суд". У зв`язку з цим позивач витрачав кошти на адвокатські запити, поїздки, листування, отримав психічні розлади та не зміг скористатися своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи, а також на подання відповіді на відзив. На думку позивача, таке порушення його прав відбулося, оскільки Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції з 18.10.2023 не було забезпечено належного контролю за діяльністю Нововодолазької державної нотаріальної контори щодо виконання нею вимог положень Цивільного процесуального кодексу України щодо реєстрації електронного кабінету в ЄСІТС. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання бездіяльності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції протиправною та стягнення моральної шкоди.
Позовна заява була розподілена автоматизованою системою комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" судді ОСОБА_2 .
Ухвалою суду від 07.08.2024 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 15.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №480/6831/24, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Враховуючи рішення Вищої ради правосуддя №3578/0/15-24 від 10.12.2024 "Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Сумського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку" та наказу голови Сумського окружного адміністративного суду від 10.12.2024 №55-ОС "Про відрахування зі штату суду у зв`язку зі звільненням з посади у відставку судді ОСОБА_3 ", на підставі розпорядження керівника апарату №125 від 11.12.2024 призначено повторний автоматизований розподіл судової справ №480/6831/24.
Справа розподілена автоматизованою системою документообігу суду судді Кунець О.М.
Ухвалою суду від 16.12.2024 прийнято дану справу до свого провадження та вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що 23 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовною заявою до Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області, в якій просив суд визнати незаконною постанову виконуючого обов`язки завідувача Козелько Т.М. про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 25 травня 2023 року та зобов`язати виконуючого обов`язки завідувача ОСОБА_4 видати свідоцтво про право на спадщину на все майно померлого батька. 26 грудня 2023 року Нововодолазькою державною нотаріальною конторою Харківської області позивачу та суду був надісланий відзив (заперечення) на позовну заяву. Рішенням Нововодолазький районний суд Харківської області від 28 червня 2024 було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину (копія рішення у додатку). 
Будь-яких інших заяв від ОСОБА_1 не надходило.
Крім того, відповідач зазначає про відсутність правових підстав для стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено факту завдання немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті, як і не доведені самі негативні зміни у житті.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 28.06.2024 у справі №631/1502/23 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області про визнання незаконною постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину відмовити.
Як стверджує позивач, що всупереч вимогам законодавства Нововодолазькою державною нотаріальною конторою Харківської області не було зареєстровано електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі (далі - ЄСІТС), тому відбулося порушення його права на ознайомлення з матеріалами справи №631/1502/23 та подання відповіді на відзив.
Вважаючи, що порушення законодавства Нововодолазькою державною нотаріальною конторою Харківської області щодо реєстрації електронного кабінету відбулося у зв`язку з бездіяльністю Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в частині забезпечення належного контролю за діяльністю нотаріальної контори, позивач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. 
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 6 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України визначено обов`язок адвокатів, нотаріусів, державних та приватних виконавців, судових експертів, органів державної влади та інших державних органів, зареєстрованих за законодавством України як юридичні особи, їх територіальних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України, зареєструвати свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.
Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 2-1 Закону України "Про нотаріат" контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України та його територіальними органами.
Згідно з п. 4.16 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 23.06.2011 №1707/5 Міжрегіональне управління відповідно до покладених на нього завдань: організовує роботу установ нотаріату, перевіряє їх діяльність і вживає заходів до її поліпшення, здійснює керівництво державними нотаріальними конторами та перевірку організації нотаріальної діяльності державних, приватних нотаріусів та уповноважених на це посадових осіб органу місцевого самоврядування, контролює дотримання нотаріусами, уповноваженими особами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства.
За частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішення, дії чи бездіяльність органу державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Ця норма містить загальне правило, яке означає право кожного звернутися до суду, якщо права чи свободи порушені або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце ущемлення прав та свобод. Ця норма зобов`язує брати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова у прийнятті позовних заяв чи скарг, які відповідають установленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статі 64 Конституції України не може бути обмежене. Положення частини першої статі 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина (абзаци перший-третій пункту 2 Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року у справі № 9-зп за конституційним зверненням громадян та інших громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води)).
Гарантоване Основним Законом України право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади є видом охоронних (правоохоронних) відносин, які реалізується шляхом участі в ньому відповідних юрисдикційних органів, діяльність яких прописана процесуальними (процедурними) нормами. Суб`єкт цих відносин, приміром, кожен, хто вважає, що його право порушене, контактує з уповноваженим юрисдикційним органом, опосередковує та реалізує своє право на позов (право на оскарження, право про захист свого блага) через відповідні процесуальні (процедурні) форми, в яких ці відносини набувають властивостей (ознак) процесуальних правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Право на оскарження виникає тоді, коли дією чи бездіяльністю суб`єкта оскарження відбулося посягання на об`єкт права (матеріальне чи нематеріальне благо (власність, підприємницьку діяльність, предмет довкілля, інформацію тощо)), з приводу якого (чи щодо якого) склалися правовідносини шляхом винесення відповідного рішення, вчинення певної дії або зволікання із вчинення дій, які належить вчинити суб`єкту владних повноважень. Право на оскарження в охоронному правовідношенні має (повинне мати) матеріальний прояв (властивості), стосуватися юридично значимих, фактично-конкретних життєвих (соціальних) обставин, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Таке право повинне мати під собою об`єктивно обґрунтовану матеріальну основу, свій предмет захисту, обсяг та межі порушеного права, існувати в просторі та часі, досягати рівня «спору» чи конфлікту.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 990/150/23 щодо реалізації права на судовий захист, передбаченого статтею 55 Конституції України, статтею 5 КАС України зазначила, що звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту (п.28); звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права(п.33); зміст позовних вимог - це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову (п. 37).
Також, у справі № 523/9076/16-ц у постанові від 17.04.2018 ВП Верховного Суду виснувала, що особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати чи буде воно відновлено у заявлений спосіб. Визначення відповідача, предмета та підстав спору є правом позивача. Встановлення належності відповідачів й обґрунтування позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Верховний Суд наголошує, що з`ясування матеріально-правової заінтересованості позивача передує розгляду питання щодо правомірності рішення, що оскаржується. Відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення (постанови Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17, від 10.08.2020 у справі №522/1611/17, 31.03.2021 у справі №640/21611/19, від 28.09.2021 у справі №802/350/17-а).
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, дія, бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що безпосередньо порушує права, свободи чи законні інтереси позивача.
Також, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у справі №640/16224/19, що як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Особа, яка звертається до суду з позовом повинна довести конкретні факти порушення її прав та інтересів, а саме підтвердити, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи порушені і в результаті визнання тих чи інших дій та/або бездіяльності майнові права чи інтерес заінтересованої особи буде захищено та відновлено.
Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.
Позивач, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином така бездіяльність відповідача порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд має перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.
Судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.
Суд акцентує увагу, що саме по собі невиконання Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції наділених законодавством повноважень не є достатньою підставою для визнання судом протиправної бездіяльності Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оскільки обов`язковою умовою протиправності є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів такою бездіяльністю з боку відповідача.
Твердження позивача, що зобов`язання Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції рішенням суду в цій справі виконати вимоги законодавства щодо реєстрації електронного кабінету відповідачем у іншій справі № 631/1502/23, яка розглядалася Нововодолазьким районним судом Харківської області, вказує на обрання ним неналежного способу захисту, що зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин.
В свою чергу, відсутність факту порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.
Водночас суд наголошує, що під час здійснення судового розгляду даної справи, суд не уповноважений надавати оцінку процесуальним заходам, які відбувалися у іншому судовому процесі під час розгляду справи №631/1502/23.
Тому, суд на підставі оцінених доказів сукупно, системного аналізу законодавства, перевірених доводів позивача, дійшов висновку, що позивачем не надано доказів, що би свідчили про порушення його прав та інтересів безпосередньо Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції за відсутності звернення/прохання/заяви.
Відтак можна підсумувати, що відповідач не допустив тієї протиправної бездіяльності, яку йому за провину ставить позивач.
Отже, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо порушення прав ОСОБА_1 на справедливий суд та зобов`язання Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції вчинити дії, а відтак похідні позовні вимоги про визнання факту завдання позивачу моральної шкоди з боку держави та стягнення зі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь позивача 65000 гривень моральної шкоди також не підлягають задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   О.М. Кунець