ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/17052/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),
суддів: Білак С.В., Сафронової С.В., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року в адміністративній справі №160/17052/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати противоправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №046050012556 від 26 березня 2025 року щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з урахуванням середньої заробітної плати/доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022, 2023, 2024 роки, та щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду роботи з 19.05.1993 року по 30.11.1993 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 19.05.1993 року по 30.11.1993 року та з 18 березня 2025 року перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, обчисливши її відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою, тобто за 2022, 2023, 2024 роки, та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року позовні вимоги задоволено частково, суд:
- визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №046050012556 від 26.03.2025 року щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах;
- зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 19.05.1993 року по 30.11.1993 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 18.03.2025 року №310, з урахуванням висновків суду в даній справі;
- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовив;
- стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору у розмірі 484,48 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність у відповідному списку виробництв, робіт, професій і посад, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, професії (посади), яку обіймає (обіймав) працівник, виробництв, на якому працює (працював), та роботи, яку виконує (виконував); зайнятість на вказаних роботах протягом повного робочого дня, а також підтвердження шкідливих умов праці працівників за результатами атестації робочих місць, а до 21.08.1992 - підтвердження документами відповідних умов праці. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на таку пенсію. Таким чином, відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Станом на дату звернення з питання призначення пенсії за віком на пільгових умовах в порядку, визначеному Законом №1058, позивач не мав підтверджуючого необхідними документами у встановленому порядку пільгового стажу. Оскільки на дату звернення заявник не досяг пенсійного віку, відповідач не мав підстав для задоволення заяви щодо переходу на інший вид пенсії, а саме пенсії за віком. З урахуванням викладеного, апелянт вважає, що оскільки органом Пенсійного фонду не допущені порушення при здійсненні владних повноважень відносно позивача, то підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Виходячи із вищезазначеного, дії відповідача не суперечать чинному законодавству України, тому, підстави для задоволення вимог позивача повністю відсутні. Апелянтом повідомлено, що на теперішній час пенсію розраховано згідно з наданими документами та у відповідності до вимог діючого законодавства.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення Днііпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року залишити без змін.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 22.03.2022 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV.
18.03.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою №310 про призначення пенсії за віком (переведення, вперше, з пенсії по інвалідності на пенсію за віком) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Також 18.03.2025 позивачем через портал електронних послуг Пенсійного фонду України було направлено заяву № ВЕБ-04001-Ф-С-25-049825 щодо переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком вперше відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (з урахуванням середньої заробітної плати/доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022, 2023, 2024 роки).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №046050012556 від 26 березня 2025 року позивачу відмовлено в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком через відсутність законних підстав та зазначено наступне. Відповідно до матеріалів електронної пенсійної справи заявник отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі 14854,19 грн., та страховий стаж ОСОБА_1 складає 34 роки 03 місяці 29 днів, у тому числі 09 років 10 місяців 19 днів за Списком №1. За результатами розгляду поданих документів встановлено, що на дату звернення заявник не досяг пенсійного віку - 51 рік. Виходячи з вищевикладеного, прийнято рішення відмовити в перерахунку пенсії ОСОБА_1 за заявою № 310 від 18.03.2025 року через відсутність законних підстав.
З виписки про періоди страхового стажу для визначення права на пенсію вбачається, що позивачу до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано, зокрема, період роботи з 19.05.1993 року по 30.11.1993 року, однак з рішення не зрозуміло на яких підставах, у зв`язку із чим представником позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було направлено адвокатський запит.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 0400-010307-8/79961 від 24.04.2025 року повідомлено, зокрема, що до пільгового стажу не можливо зарахувати період роботи на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» з 19.05.1993 року по 30.11.1993 року, оскільки відсутні відомості про результати проведення за цей період атестації робочих місць на підприємстві.
Не погоджуючись із рішенням відповідача щодо відмови у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з урахуванням середньої заробітної плати/доходу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022, 2023, 2024 роки, та щодо відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача за Списком №1 періоду роботи з 19.05.1993 по 30.11.1993, позивач звернувся до суду.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що пільгова довідка №1451-1739 від 23.10.2023 є належним доказом роботи позивача за Списком № 1 у період з 19.05.1993 року по 30.11.1993 року в Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» Доменний цех № 1, оскільки підписана відповідними посадовими особами та засвідчена печаткою, що відповідає вимогам Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації. При розгляді заяви позивача від 18.03.2025 року №310 відповідач протиправно не зарахував позивачу до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 19.05.1993 року по 30.11.1993 року, що призвело до неправильного обрахунку пільгового стажу, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №046050012556 від 26.03.2025 року щодо відмови у переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно до статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно ст. 40 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Відповідно до ст. 62 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за № 637 “Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній” передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з п. 20 вказаної постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.
Частиною першою статті 114 Закону №1058 передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.
В листі № 0400-010307-8/79961 від 24.04.2025 року зазначено, що до пільгового стажу не можливо зарахувати періоди роботи: на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» з 19.05.1993 року по 30.11.1993 року, оскільки відсутні відомості про результати проведення за цей період атестації робочих місць на підприємстві.
На підтвердження пільгового стажу за Списком № 1 позивачем було надано до відповідача пільгову довідку № 1451-1739 від 23.10.2023 року, видану ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», відповідно до якої підтверджується, що позивач повний робочий день працював на Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» Доменний цех № 1, виробництво доменне з 19.05.1993 року по 30.11.1993 року горновим доменної печі що передбачено: список № 1, розділ ІІІ, підрозділ 1а, позиція 1030100а-11699 згідно зі Списками, затвердженими постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, стаття 114 п. 3 Закону України Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Всього за вищевказані періоди відпрацьовано: за списком № 1 6 місяців 11 днів.
Підстава видачі: особова картка, штатний розклад, технологічний процес.
Зазначена пільгова довідка № 1451-1739 від 23.10.2023 містить наступні відомості: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Тобто містить усі відомості зазначені у пункті 20 Порядку № 637 від 12 серпня 1993 року.
Відповідно до пункту 23 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки бо відповідних записів у ній»: документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).
Як правильно зазначив суд першої інстанції, вищевказана довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній підписана відповідними посадовими особами та засвідчена печаткою, що відповідає вимогам Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.
Отже, пільгова довідка № 1451-1739 від 23.10.2023 року є належним доказом роботи позивача за Списком № 1 у період з 19.05.1993 року по 30.11.1993 року в Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» Доменний цех № 1.
Колегія суддів зазначає, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові і безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Обов`язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено, у першу чергу, на керівників підприємств (роботодавців). Порушення цього обов`язку у формі не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є недопустимим у правовій державі.
Також, суд зазначає, що особа, яка працює на посаді, віднесеної до Списку № 1, та по якій має бути проведена атестації робочого місця, відповідно до Порядку проведення атестації, не наділена будь-якими правами (повноваженнями, обов`язками) за наявності яких вона б мала можливість впливати на своєчасність проведення атестації робочих місць.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 19.02.2020 року у справі №520/15025/16-а.
Отже, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачем було протиправно не зараховано позивачу до його пільгового стажу роботи за Списком № 1 період роботи з 19.05.1993 року по 30.11.1993 року в Криворізькому металургійному комбінаті «Криворіжсталь» Доменний цех № 1.
З урахуванням того, що при розгляді заяви позивача від 18.03.2025 року №310 відповідач протиправно не зарахував позивачу до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 19.05.1993 року по 30.11.1993 року, що призвело до неправильного обрахунку пільгового стажу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №046050012556 від 26.03.2025 року щодо відмови ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції вірно застосовано спосіб поновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 19.05.1993 року по 30.11.1993 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 18.03.2025 року №310, з урахуванням висновків суду в даній справі.
Відтак, доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Інші доводи суду першої інстанції не покладені в основу незгоди з рішенням суду першої інстанції, що викладені в апеляційній скарзі, а тому суд апеляційної інстанції не надає їм правову оцінку.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року в адміністративній справі №160/17052/25 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року в адміністративній справі №160/17052/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко 

суддя С.В. Білак 

суддя С.В. Сафронова