П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.03.2026  	Справа №607/4330/26 Провадження №3/607/1860/2026	
  	м. Тернопіль 	 	

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Воробель Н.П., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , школяр, РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), 
встановила:

14.02.2026 о 23:06 в м. Тернополі, вул. С. Будного, 12, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Tesla Model 3, д.н.з. НОМЕР_2 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при з`їзді з кругового кільця, чим порушив п. 9.2.б Правил дорожнього руху (далі – ПДР).
Окрім того, 14.02.2026 о 23:07 в м. Тернополі, вул. С. Будного, 20, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Tesla Model 3, д.н.з. НОМЕР_2 , будучи особою, яка не отримувала посвідчення водія на керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а ПДР.
У судовому засіданні ОСОБА_1 , у присутності законного представника ОСОБА_2 , пояснив, що повністю розуміє зміст роз`яснених йому прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, вину у вчиненні правопорушень визнав за обставин, викладених у протоколах про адміністративне правопорушення.
Заслухавши особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю з необхідне зазначити таке: 
за змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП. Однак, як зазначено в ст. 221 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, підвідомчі районним, районним у місті, міським чи міськрайонним судам.
Отже, справа про притягнення неповнолітнього ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП підвідомча Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області.
Згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
У пункті 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до п. 9.2.б ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Згідно з п. 2.1.а ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Окрім власного визнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненому доводиться матеріалами, дослідженими в судовому засіданні, а саме: 
- даними, які зафіксовані у протоколах про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №591599 від 15.02.2026, серії ЕПР1 №591594 від 15.02.2026.
- відеозаписами з реєстратора службового автомобіля та з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано рух транспортного засобу, водій якого при з`їзді з кругового кільця не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку. Після виявлення вказаного порушення працівники поліції попрямували за транспортним засобом. Під час наближення встановлено, що це автомобіль Tesla Model 3, який у подальшому було зупинено. За кермом автомобіля перебував ОСОБА_1 , який на запитання працівника поліції повідомив, що йому 16 років. Встановлено особу водія. Працівниками поліції повідомлено ОСОБА_1 про складання щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 122 КУпАП. Роз`яснено, що він не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при з`їзді з кругового кільця. Також йому роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, після чого він був ознайомлений зі змістом складених протоколів;
- рапортом інспектора взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП А. Пальчук від 15.02.2026;
- довідкою, виданою 16.02.2026 УПП в Тернопільській області ДПП, відповідно до якої ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував. 
Згідно зі ст. 12 КУпАП адміністративній відповідальності підлягають особи, які досягли на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку.
Відповідно до ч. 2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених, зокрема, статтями 121-127 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Тобто наведена норма закріплює право суду, а не обов`язок, застосувати до неповнолітнього заходи впливу, передбачені ст. 24-1 КУпАП.
Статтею 23 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Судом установлено, що правопорушник ОСОБА_1 перебуває у віці, коли відбувається активне формування правосвідомості, поваги до закону, розуміння змісту юридичної відповідальності та принципу невідворотності покарання. Саме у цей період належна правова реакція держави має істотне виховне та превентивне значення.
Слід зазначити, що порушення Правил дорожнього руху є грубим і суспільно небезпечним, оскільки посягає на безпеку дорожнього руху та створює реальну загрозу життю і здоров`ю як самого водія, який керує транспортним засобом – джерелом підвищеної небезпеки, так і інших учасників дорожнього руху. З огляду на потенційну тяжкість можливих наслідків таких дій, належна правова оцінка вчиненого має принципове значення.
Оцінивши характер вчинених правопорушень, ступінь їх суспільної небезпечності, а також дані про особу правопорушника, суд доходить висновку, що застосування заходів впливу, передбачених ст. 24-1 КУпАП, не забезпечить досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної законом, і не буде достатнім та дієвим запобіжником від вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень у майбутньому.
За таких обставин суд вважає за необхідне застосувати до нього адміністративну відповідальність на загальних підставах.
За таких обставин, вважаю, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КУпАП, тобто порушення користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху, та ч. 2 ст. 126 КУпАП, тобто керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, а тому його слід притягнути до адміністративної відповідальності та накласти на нього адміністративне стягнення.
При накладенні адміністративного стягнення, беручи до уваги характер вчинених правопорушень, особу порушника, ступінь його вини, відсутність обставин, що обтяжують адміністративну відповідальність за вчинені правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує відповідальність за адміністративні правопорушення, – вчинення правопорушень неповнолітнім, вважаю, що до ОСОБА_1 слід застосувати стягнення відповідно до ст. 36 КУпАП в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, тобто передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП – штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Також, враховуючи вимоги ст. 40-1 КУпАП, вважаю за необхідне стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення. 
Керуючись ст.ст. 12, 13, 24-1, 33, 36, 40-1, 122 ч. 2, 126 ч. 2, 221, 283, 284, 294 КУпАП, суддя
постановила:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення на підставі ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, який стягнути в дохід держави.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі відсутності самостійного заробітку в осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративне правопорушення, штраф стягується з батьків або осіб, які їх замінюють.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. 
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з ОСОБА_1 стягується подвійний штраф в розмірі чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 6 800,00 грн (шість тисяч вісімсот гривень 00 копійок), в дохід держави та витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України. 
Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 Кодексу України про адміністративні правопорушення, шляхом звернення до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 Кодексу України про адміністративні правопорушення перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 грн (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок). 
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 КУпАП, якщо апеляційної скарги не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційним судом. 
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 КУпАП.
Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня винесення постанови до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області. 
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя	Н. П. Воробель