Справа № 128/490/26

ПОСТАНОВА
Іменем України
16 лютого 2026 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі
судді Карпінської Ю.Ф., 

за участю секретаря Дусанюк Н.О.,
прокурора Кожухара В.В.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 ,

розглянувши адміністративний матеріал, що поданий Управлінням стратегічних розслідувань у Вінницькій області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса 
зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , попереднє місце роботи (проходження служби) та посада: молодший інспектор відділу охорони Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)», 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,
УСТАНОВИВ:

14.06.2024 ОСОБА_2 , будучи звільненою з посади молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)», являючись відповідно до підпункту «д» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно 31.03.2025, без поважних причин, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні (за період з 01.01.2024 до 14.06.2024).
Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
У судовому засіданні 16.02.2026 ОСОБА_2 вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, визнала повністю, у вчиненому розкаюється, просить призначити мінімальне стягнення.
Прокурор Кожухар В.В. подав до суду висновок щодо наявності в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. У судовому засіданні зазначив, що наявні підстави для визнання ОСОБА_2 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, не заперечує з приводу накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді мінімального штрафу.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 , врахувавши думку прокурора, оглянувши адміністративний матеріал, суд доходить такого висновку.
Згідно із ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, в тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно з пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ОСОБА_2 є суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону та зобов`язана подавати декларації відповідно до цього Закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі – декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Згідно з ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями. Особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Роз`ясненнями №4 Національного агентства з питань запобігання корупції від 13.11.2023 передбачено три види декларацій: 1) щорічна декларація – декларація, яка подається відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції», або абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» в період з 00 годин 00 хвилин 01 січня до 00 годин 00 хвилин 01 квітня року, наступного за звітним роком. Така декларація охоплює звітний рік (період з 01 січня до 31 грудня включно), що передує року, в якому подається декларація, та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року; 2) декларація при звільненні – декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності. Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб`єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності, яка передбачає обов`язок подання декларації, перебування на посаді, яка зумовлює здійснення такої діяльності; 3) декларація кандидата на посаду – декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 45 Закону України «Про запобігання корупції» та охоплює звітний період з 01 січня до 31 грудня включно, що передує року, в якому особа подала заяву на зайняття посади, якщо інше не передбачено законодавством та за загальним правилом містить інформацію станом на 31 грудня звітного року. 
Отже, ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)», була зобов`язана подати декларацію при звільненні протягом 30 календарних днів з дня припинення діяльності 14.06.2024, тобто до 14.07.2024.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 зазначив, що, вирішуючи питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-6 КУпАП, слід врахувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема, його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації. Конструктивною ознакою цього правопорушення є також несвоєчасне подання декларації без поважних на те причин. Тобто за наявності останніх відповідальність за вищезазначеною статтею виключається. Під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха, технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням під вартою.
Враховуючи вищевикладені факти, ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)», являючись, згідно з пп. «д» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, в порушення вимог абзацу 1 частини другої статті 45 вказаного Закону, припинивши 14.06.2024 діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, несвоєчасно, без поважних причин, з порушенням встановленого 30-денного строку, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування при звільненні.
Отже, ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена в частині першій статті 172-6 КУпАП.
Одним з основоположних принципів діяльності із запобігання і протидії корупції є невідворотність відповідальності за вчинення корупційних правопорушень, оскільки ці правопорушення несуть негативні наслідки, які можуть виявити у підриві авторитету державних органів та органів місцевого самоврядування та зашкодити суспільним інтересам, а отже не можуть бути визначені як малозначимі.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», правопорушення, пов`язане з корупцією – діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність.
У статті 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
У рішенні ЄСПЛ від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.
У даному випадку в Законі України «Про запобігання корупції» чітко передбачено строки на подання декларації при звільненні, а також Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено відповідальність за порушення вищезазначених строків.
Датою вчинення адміністративного правопорушення являється день несвоєчасного подання ОСОБА_2  декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме: 31.03.2025.
Місцем вчинення правопорушення в даному випадку є АДРЕСА_3 , тобто місце роботи ОСОБА_2 .
Датою виявлення правопорушення є дата складення протоколу 03.02.2026, оскільки на момент складення протоколу були зібрані всі необхідні докази, що в сукупності й свідчать про всі ознаки правопорушення.
Отже, днем виявлення вчиненого правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-66 КУпАП, слід вважати дату складення протоколу про адміністративне правопорушення – 03.02.2026.
Факт правопорушення підтверджується письмовими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, №129 від 03.02.2026; копією декларації при звільненні ОСОБА_2 ; копією листа Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України; копією листа Управління проведення спеціальних перевірок та контролю за своєчасністю подання декларацій; повідомленням Національного агентства про факт неподання чи несвоєчасного подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, від 25.07.2024; копією витягу з наказу №128/ОС-2024 від 13.06.2024 про звільнення ОСОБА_2 ; копією документу «Послідовність дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», які вчинила ОСОБА_2 »; копією посадової інструкції №153 молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)»; копією витягу з наказу №131/ОС-23 від 03.07.2023 про призначення ОСОБА_2 на посаду молодшого інспектора відділу охорони Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)»; копією ознайомлення ОСОБА_2 із вимогами Закону України «Про запобігання корупції»; копією заяви ОСОБА_2 від 14.06.2023, у якій вона просить прийняти її на службу до Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)»; копією рапорту ОСОБА_2 від 11.06.2024; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , а також поясненнями ОСОБА_2 у судовому засіданні.
З огляду на вищевикладене та враховуючи характер вчиненого ОСОБА_2 правопорушення, обставини його вчинення, а також встановлених у судовому засіданні обставин, дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд вважає з метою виховання ОСОБА_2 в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненням як нею, так й іншими особами нових правопорушень, можливим застосувати щодо неї адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу, визначеного санкцією частини першої статті 172-6, і саме такий вид стягнення буде необхідним та достатнім для виправлення скоєного ОСОБА_2 .
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
У статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору встановить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначається станом на 1 січня календарного року. Тому з ОСОБА_2 слід стягнути судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.
Керуючись статтями 40-1, 172-6, 284, 294 КУпАП, суд –

ПОСТАНОВИВ:
Визнати винуватою ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок, в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір, що становить 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у вказаний строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 10 днів з дня її винесення. 

СУДДЯ