Справа № 127/15811/25
Провадження № 22-ц/801/629/2026
Категорія: 36
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року	Справа № 127/15811/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Ковальчука О.В., Шемети Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2025 року, ухвалене суддею Антонюком В.В. в м. Вінниці, повне рішення складено 01 липня 2025 року, в цивільній справі за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води,
встановив:
У травні 2025 року Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (далі – КП ВМР «ВМТЕ») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь підприємства заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01 травня 2022 року по 31 березня 2025 року включно у розмірі 16 992,37 грн, з яких: 13 778,46 грн – сума заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води; 2 435,89 грн – суми втрат від інфляції; 778,02 грн – 3% річних від простроченої суми заборгованості.
Позовні вимоги мотивовані тим, що КП ВМР «ВМТЕ» надає населенню послуги з постачання теплової енергії та гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2019 року за №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року за №1182 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1023).
Житлове помешкання по АДРЕСА_1 , де зареєстрована та проживає відповідач, забезпечується послугами з постачання теплової енергії та гарячої води, які надаються КП ВМР «ВМТЕ». Зазначений житловий будинок технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж КП ВМР «ВМТЕ», що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 грудня 2020 року №2634 та від 21 липня 2022 року №1447, якими погоджено норми споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норми споживання гарячої води на послугу з постачання гарячої води для споживачів КП ВМР «ВМТЕ».
КП ВМР «ВМТЕ» своєчасно, належної якості надає послуги з постачання теплової енергії за вказаною вище адресою. Натомість, відповідач, порушуючи вимоги п. 5 ч. 2 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», належним чином не виконувала свої зобов`язання за спожиті послуги з постання теплової енергії та гарячої води, у зв`язку з чим в період з 01 травня 2022 року по 31 травня 2025 року включно заборгувала за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води 16 992,37 грн.
Відповідачу щомісячно надсилаються платіжні вимоги щодо сплати боргу за отримані житлово-комунальні послуги, зокрема, за послуги з постання теплової енергії та гарячої води, а тому вона усвідомлює, що є боржником перед КП ВМР «ВМТЕ».
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2025 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП ВМР «ВМТЕ» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.05.2022 року по 31.05.2025 року включно, у розмірі 16 992 (шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 37 копійок, з яких: 13 778,46 грн. - сума заборгованості за спожитті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води; 778,02 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості; 2 435,89 грн. - сума втрат від інфляційних процесів.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП ВМР «ВМТЕ» судовий збір в розмірі 3 028 грн.
Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
У скарзі зазначає, що заявлена до стягнення заборгованість з оплати за житлово-комунальні послуги, зокрема, щодо послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, яка нарахована за період з травня 2022 по травень 2025 року (включно) є необґрунтованою та безпідставною, оскільки квартира за місцем надання цих послуг в АДРЕСА_1 , починаючи з 31 серпня 2012 року відключена від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення та гарячого водопостачання. Опалювальні прилади в квартирі відрізані та демонтовані від стояків системи загального опалення житлового будинку по АДРЕСА_2 , стояки заварені та заізольовані. Для опалення квартири і гарячого водопостачання змонтовані автономні системи, які заживлені від двоконтурного газового котла. У квартирі відсутні труби, які під`єднані до гарячого водопостачання, а тому, послуга «гарячої води» об`єктивно не могла бути надана. Проведення нарахування та вимагання оплати за послуги, які не споживались і фізично не могли бути спожиті власником квартири, є неприйнятними.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві КП ВМР «Вiнницямiськтеплоенерго» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 
У відзиві КП ВМР «Вiнницямiськтеплоенерго» вказує, що воно належним чином надає послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку по АДРЕСА_2 та забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги встановленим нормативам на межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку. Зобов`язання щодо ремонту (відновлення) приладів опалення у місцях загального користування відповідно до вимог чинного законодавства несуть співвласники багатоквартирного будинку і такі прилади мають бути відновлені співвласниками або виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком, із яким співвласниками багатоквартирного будинку укладено відповідний договір, за рахунок співвласників. Оскільки відповідно до договірних відносин вказаний житловий будинок повністю не від`єднано від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідач з індивідуальним опаленням відповідно до пункту 1 статті 384 ЦК України являється співвласником на праві спільної сумісної власності майна такого будинку, йому проводяться нарахування як на квартиру від`єднану від мереж централізованого опалення та ГВП, за такими видами послуг: 1. Теплова енергія на загальнобудинкові потреби опалення. 2. Плата за абонентське обслуговування. 
Від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, яку вона просить врахувати при розгляді апеляційної скарги. Вказує, що вона здійснює оплату нарахувань, а саме: за абонентське обслуговування теплової енергії; за теплову енергію, що нараховується згідно із коефіцієнтом, зважаючи на наявність індивідуального опалення в квартирі; за абонентське обслуговування гарячого водопостачання (хоча як таких труб з гарячою водою в квартирі взагалі не має, здійснюється підвід лише холодної води); за функціонування внутрішніх мереж гарячого водопостачання. Вищевказане, зокрема, підтверджується Єдиним рахунком за надані житлово комунальні та інші послуги за січень 2026 року.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суцдом першої інстанції встановлено, що КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією, що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов, визначених Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 вересня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року №1022) та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ.
Відповідно до витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду м.Вінниця, особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 , що проживає та постійно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Кількість проживаючих – 3: ОСОБА_1 – власник/наймач; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 – син; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - чин (а.с.5).
Відповідно до оборотної відомості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з травня 2022 року по березень 2025 року, заборгованість за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 складає 16 992,37 грн, з яких: 13 778,46 грн – основний сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; 2 435,89 грн – сума втрат від інфляції; 778,02 грн – 3% річних (а.с.6).
Оскільки ОСОБА_1 , у порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», належним чином не виконувала свої зобов`язання за спожиті послуги з постання теплової енергії та гарячої води, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду із позовом про стягнення з неї заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01 травня 2022 року по 31 травня 2025 року 16 992,37 грн.
Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах; договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
Відповідно до статті 7 цього закону, індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.
З 01 листопада 2021 року почав діяти, зокрема Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, дія якого поширюється і на правовідносини між сторонами у даній справі.
У п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» зазначено, що споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Такому праву прямо відповідає передбачений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України).
Суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи встановив, що позивач надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідач у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань по оплаті цих послуг має заборгованість за послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання за період з 01 травня 2022 року по 31 травня 2025 року у загальному розмірі 16 992,37 грн. А відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
У ч. 1 ст. 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зводяться до того, що її квартира з 31 серпня 2012 року відключена від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення та гарячого водопостачання, для опалення квартири і гарячого водопостачання змонтовані автономні системи, які заживлені від двоконтурно газового котла. А тому відповідач вважає, що позивач неправомірно здійснив нарахування послуг за теплопостачання та постачання гарячої води, адже вона не могла отримувати такі послуги.
ОСОБА_1 , зважаючи на те, що вона не була повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції, разом із апеляційної скаргою надала документи, які підтверджують факт від`єднання її квартири від системи централізованого теплопостачання та обладнання її автономною системою опалення. 
Так, вказана обставина підтверджується копією Акту про від`єднання квартири АДРЕСА_3 від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП від 31 серпня 2012 року та листом КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» від №1641-Н-338 від 27 липня 2023 року.
Тобто, помешкання ОСОБА_1 з 31 серпня 2012 року відокремлене (відключене) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.
Із змісту апеляційної скарги слідує, що позивач не заперечує цей факт.
КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», заперечуючи щодо вимог апеляційної скарги, вказує, що житловий багатоквартирний будинок по АДРЕСА_2 , повністю не від`єднано від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, а тому відповідачу з індивідуальним опаленням проводяться нарахування як на квартиру, від`єднану від мереж централізованого опалення та ГВП, за такими видами послуг: 1) теплова енергія на загальнобудинкові потреби опалення; 2) плата за абонентське обслуговування. Отже, він зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку.
При цьому КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» посилається на ряд підзаконних нормативно-правових актів, які визначають обов`язок відповідача сплачувати витрати з утримання та обслуговування будинку: 
- Порядок обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, який затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15 серпня 2018 року № 219;
- Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, яка затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315;
- Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198;
- Правила надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 2019 року № 830 ;
- Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Підставою даного позову було належне та якісне надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води позивачем, і несплата за ці послуги відповідачем.
Це підтверджується відсутністю в позові правового обгрунтвання такого виду заборгованості, а також оборотною відомістю, відповідно до якої нарахування здійснювалося за постачання теплової енергії та постачання гарячої води за тарифами на ці види послуг.
Зі змісту позовної заяви не вбачається, що несплата ОСОБА_1 , як власником квартири, яку відключенно від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку також була підставою позову.
Позивач у порядку ст. 49 ЦПК України не змінював підстави позову.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, апеляційний суд вважає, що заборгованість, яку просить стягнути позивач – це заборгованість саме за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.
Позиція позивача, яка відображена у відзиві на апеляційну скаргу, не заслуговує на увагу, адже відповідно до оборотної відомості заборгованість за «обслуговування внутрішньобудинкових систем» (ВБС) відсутня. 
Крім цього, до відповіді на відзив ОСОБА_1 надала квитанцію (єдиний рахунок за надані житлово-комунальні та інші послуги), з якої вбачається, що вона сплачує за послуги, про які стверджує позивач у відзиві.
Підсумовуючи, апеляційний суд вважає, що у ОСОБА_1 не могло бути заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, а відповідач, не змінивши підстав позову, не довів, що заборгованість, яку він просить стягнути, стосується цих послуг.
Відтак, доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для нарахування за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води заслуговують на увагу.
Згідно з п. 1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є:  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи .
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 633,60 грн.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.
У задоволенні позову Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води – відмовити.
Стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (ЄДРПОУ 33126849) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Головуючий Т.Б. Сало
Судді О.В. Ковальчук 
Т.М. Шемета