справа № 185/12067/25 
провадження № 2/208/1172/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді – Гречаної В.Г.,
за участі секретаря судового засідання – Агеєвої В.Г,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кам`янське Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 185/12067/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
До Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28.05.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» (Кредитодавець) та Відповіда (Позичальник) було укладено договір споживчого кредиту № 1531923. Цей дого копію якого додано, укладено в електронній формі відповідно до Закону України електронну комерцію».
На підставі договору Відповідач отримав кредитні кошти в сумі 3 000,00 грн. шляхом їх зарахування на його банківську картку № НОМЕР_1 кредитування становить 360 днів, а процентна ставка за користування кошт 1,5% від суми кредиту за кожний день протягом терміну дії договору.
Згідно із п. 1.4. Договору періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів.
Станом на дату звернення до суду, Відповідач борг та нараховані відсотки не погасив, наявне прострочення за договором споживчого кредитування № 1531923 від 28.05.2024 року у розмірі 15 015,00 грн.
В подальшому 18 грудня 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» передала право вимог кредитним договором № 1531923 від 28.05.2024 року Товариству з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (Позивачу) на підставі договору факторингу №18/12/24 від 18 грудня 2024 року.
Підписання договору №1531923 про надання споживчого кредиту від 28.05.2024 року електронним підписом з одноразовим ідентифікатором прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Договору, Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Договору отриманням кредиту. 
Окрім того, замовлені кошти були переказан рахунок Відповідача, зазначений останнім у п. 2.1. Договору та відпововідно прийняті Відповідачем, що є підтвердженням факту укладення Договору, Перерахування кредиту, відповідно до умов договору № 1531923, здійснював поповнення банківської картки № НОМЕР_1 компанією ТОВ «ПЕЙТ Код ЄДРПОУ 44103264, яка має відповідний дозвіл та на підставі Дого No01042024-2 від 2024-04-01. з ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», про що підтверджує листом Вих. № 20250708-1161 від 08.07.2025 13:11:10. 
Відповідно до листа ТОВ «ПЕЙТЕК», код ЄДРПОУ 44103264, вбачається Відповідачу було перераховано 3 000,00 грн., номер картки НОМЕР_1 .
Оскільки Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та не сплатив нараховані відсотки, в порушення умов Договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач є таким, що зобов`язання за вказаним договором не виконав. За таких обставин права Позивача є порушеними і потребують поновлення в судовому порядку.
Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.10.2025 року, цивільну справу №185/12067/25 передано за підсудністю до Завосдького районного суду міста Кам`янського.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2025 року, цивільну справу №185/12067/25 передано до провадження судді Гречаній В.Г.
Згідно до відповіді №2096480 від 05.12.2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається із відповіді №2096457 від 05.12.2025 року щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери – ОСОБА_1 як ВПО зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . 
Ухвалою суду від 09.12.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 185/120674/25 в порядку спрощеного позовного провадження та витребувано докази.
20.12.2025 року на виконання ухвали суду від 09.12.2025 року від АТ «СЕНС БАНК» надійшла витребувана інформація.
13.01.2026 року від представника позивача ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» - Калачика В.В. надійшли додаткові пояснення у справі. Зазначено, що в матеріалах справи є банківська виписка по банківській картці Відповідача, а саме Лист №18316-БТ-32.3/2025 від 19.12.2025 р. від АТ «СЕНС БАНК», яка містить виписку з банківського рахунку Відповідача за період з 28.05.2024 року по 31.05.2024. Відповідно до виписки, вбачається, що на банківську картку Відповідача 28.05.2024 р. о 12:36 годині дійсно зарахована сума 3000,00 грн. Також зазначено повний номер банківської картки Відповідача - НОМЕР_2 .
Номер маски картки, зазначений у відповіді ТОВ «ПЕЙТЕК» повністю збігається з номером банківської картки, вказаним у виписці, наданій АТ «СЕНС БАНК», що підтверджує факт приналежності банківської картки на яку здійснювався переказ та зарахування кредитних коштів саме Відповідачу.
Крім того, без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.
З наведеного вбачається, що Позивачу були передані права вимоги не лише по стягненню тіла кредиту, а й відсотків за користування кредитними коштами.
23.03.2026 року представник позивача участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не прийняв. Причини відсутності не повідомив. Заяв та клопотань не подавав.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи неодноразово повідомлявся шляхом публікації оголошень на веб-порталі судової влади України, що в розумінні ч. 12 ст. 128 ЦПК України, є належним повідомленням про розгляд справи, причини своєї неявки суду не повідомив. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 
Заяв та клопотань про проведення розгляду справи за його відсутності не подавав.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174, ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
14.05.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 укладено Договір № 1501573 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort». Відповідно до даного договору узгоджено наступні умови: сума кредиту – 4000,00 грн., строк кредиту – 360 дні, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів, стандартна процентна ставка – 1,5% в день, знижена процентна ставка – 1,00% в день, картка № НОМЕР_3 .
Договір підписано відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора Т771.
Підписано також паспорт споживчого кредиту, де зазначено такі ж самі умови, що й у договорі.
Відповідно до довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» від 08.07.2025 року встановлено, що 14.05.2024 року успішно перераховано грошові кошти на платіжну картку клієнта НОМЕР_3 від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» на суму 4000,00 грн.
18 грудня 2024 року ТОВ «Селфі Кредит» передала право вимоги за кредитним договором № 1350936 від 05.03.2024 року Товариству з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (Позивачу) на підставі договору факторингу № 18/12/24 від 18 грудня 2024 року.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.
За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст. 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею ( стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається із матеріалів справи, що 14 травня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_2 укладено договір №1501573.
Як вбачається з договору, він підписаний сторонами шляхом вчинення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором.
Проте, у матеріалах справи відсутній кредитний договір укладений між ТОВ №СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , який є відповідачем по даній справі та з якого позивач вимагає повернення заборгованості.
Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно вимог ч. 1ст. 76 ЦПК Українизасобами доказування в цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові, електронні докази і висновки експертів.
Відповідно до ст.ст. 77-78 ЦПК України суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст.89 ЦПК Українивиключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Оскільки кредитний договір є підставою для стягнення заборгованості за порушення його умов, то відповідно позивач не довів факт укладення вищевказаного кредитного договору.
Отже, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові, на позивача.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено, підстав для розгляду питання про судові витрати понесені позивачем, відсутні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд –
УХВАЛИВ :
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем заочне рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://zv.dp.court.gov.ua
Сторони по справі: 
Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ», код ЄДРПОУ 40724286, місцезнаходження: 04060, м. Київ, вулиця Ризька, буд. 37 Г, офіс 7/1;
Відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя  В.Г.Гречана