П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року м. Київ

Справа №357/5591/18
Апеляційне провадження №22-ц/824/2531/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.
суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.
за участю секретаря Липченко О.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Кошель Б.І. 26 червня 2018 року в м. Біла Церква, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

У травні 2018 року позивачі звернулись до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, в якому просили: 
визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки від 14 липня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», посвідчений державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори Магдич Т.І. та зареєстрований за № реєстру 1-4062 та договору купівлі-продажу прав вимоги за договорами про іпотечні кредити від 19 лютого 2007 року « Юкрейн Мортгейдж Лоун Файнес №1 ПІЕЛСІ», посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського округу, реєстр 351,352;
скасувати запис №13861777 від 20 березня 2007 року, який міститься в Державному реєстрі іпотек щодо іпотеки на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартира АДРЕСА_1 , реєстр. номер іпотеки 4657665;
зобов`язати державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори провести державну реєстрацію припинення іпотеки шляхом внесення запису про припинення іпотеки на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 , номер РПВН:4657665;
скасувати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , зареєстровану в реєстрі за №3463464.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1 . 14 липня 2006 року між позивачами та ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № КІСWGK00830072, за умовами якого банк надав позивачам кредит у розмірі 34950 доларів США на термін до 14 липня 2021 року. У забезпечення виконання кредитних зобов`язань також 14 липня 2006 року було укладено договір іпотеки, за яким позивачами була передана в іпотеку вищезазначена квартира. В подальшому ПАТ КБ «ПриватБанк» відступив своє право вимоги за вказаними договорами іншій юридичній особі - «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файнес №1 ПІЕЛСІ», про що є відповідний запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На час звернення до суду з позовом юридична особа - « Юкрейн Мортгейдж Лоун Файнес №1 ПІЕЛСІ» ліквідовано без правонаступництва. На думку позивачів вказана обставина є підставою для припинення іпотеки. 

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2018 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області про зобов`язання вчинити дії - задоволено.
Визнано припиненою іпотеку за договором іпотеки від 14 липня 2006 року, укладеного між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори Магдич Т.І. та зареєстрований за № реєстру 1-4062 та договору купівлі-продажу прав вимоги за договорами про іпотечні кредити від 19 лютого 2007 року « Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІЕЛСІ», посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського округу, реєстр 351,352.
Скасовано запис №13861777 від 20.03.2007 року, який міститься в Державному реєстрі іпотек щодо іпотеки на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартира АДРЕСА_1 , реєстр номер іпотеки 4657665.
Зобов`язано державного нотаріуса Другої Білоцерківської міської нотаріальної контори провести державну реєстрацію припинення іпотеки шляхом внесення запису про припинення іпотеки на нерухоме майно, а саме квартири АДРЕСА_1 , номер РПВН: 4657665.
Скасовано заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1 , зареєстровану в реєстрі за №3463464.
Рішення суду мотивовано тим, що наявність іпотечного застереження перешкоджає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у реалізації правомочностей власника. «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файнес №1 ПІЕЛСІ» з моменту набуття права вимоги до позивачів, жодним чином не заявляло про невиконання договірних зобов`язань з боку останніх, з відповідними позовами до суду не зверталось, як і відсутні такі звернення до позивачів з боку третіх осіб, які могли б бути правонаступниками « Юкрейн Мортгейдж Лоун Файнес №1 ПІЕЛСІ». Таким чином, з врахуванням встановлених обставин та наведених вимог закону, суд вважав, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням особа, яка не брала участь у справі - АТ КБ «ПриватБанк», представником подано апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що АТ КБ «ПриватБанк» не було залучено до участі у розгляді справи, однак оскаржуване судове рішення стосується його прав та інтересів, оскільки договір іпотеки, який визнаний судом припиненим укладено між позивачами та АТ КБ «ПриватБанк» в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 14 липня 2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк». Отже, в результаті ухваленого рішення кредитний договір від 14 липня 2006 року залишився незабезпеченим. 
Представник зазначає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам закону, так як ґрунтується на неналежному доказі в розумінні ст. 77 ЦПК України, оскільки відповідь з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №35926652 від 25 березня 2016 року не відображає актуальної повної інформації щодо належного Кредитора за кредитним договором №KlCWGK00830072 від 14 липня 2006 року станом на час звернення до суду з цим позовом.
АТ КБ «ПриватБанк» звертає увагу нате, що 14 квітня 2016 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та «Юкрейн Мортгейдж Доун Файненс №І Пі-Ел-Сі» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за договором про іпотечні кредити, за яким « Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 Пі-Ел-Сі» відступив право вимоги за кредитним договором №K1CWGKOO83OO72 від 14 липня 2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк».
Зазначений вище факт підтверджено постановою Апеляційного суду Київської області від 14 березня 2018 року у справі за № 357/6307/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, якою апеляційну скаргу залишено без задоволення. 
Крім того, Верховний Суд у постанові від 21 січня 2020 року у справі № 357/6307/17 зазначив, що 14 квітня 2016 року «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» та ПАТ «ПриватБанк» було укладено договір викупу (відступлення) прав вимоги по кредитному договору №KICWGK00830072 від 14 липня 2006 року, згідно якого «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» відступило своє право вимоги за кредитним договором на користь ПАТ «КБ «Приват Банк».
На підставі вищевикладеного, представник вважає, що суд першої інстанції без достатніх правових підстав задовольнив позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області про визнання іпотеки припиненою, про зобов`язання державного нотаріуса вчинити дії.
Також представник АТ КБ «ПриватБанк» з метою повного та всебічного встановлення обставин у справі, просить суд апеляційної інстанції долучити до матеріалів справи рішення судів всіх інстанцій у справі № 357/6307/17 і дослідити ці рішення, які, є визначальними при встановленні фактичних обставин стосовно права вимоги по кредитному договору №KICWGKQ0830072 від 14 липня 2006 року за АТ КБ «ПриватБанк» на час звернення до суду з цим позовом, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не брало участь у розгляді справи №357/5591/18, а тому не мало можливості надати відзив на позовну заяву з доказами в його обґрунтування.
На підставі викладеного, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

Правом подачі відзиву інші учасники справи не скористалися.

В судовому засіданні представник АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Хитрова Л.В. підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просила її задовольнити.
Інші особи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Тому, керуючись ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 13 липня 2006 року набули у власність кв. АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Приймак А.П. (а.с. 8).
14 липня 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № КІСWGK00830072, згідно якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 34950 доларів США на термін до 14 липня 2021 року (а.с. 15-17).
Цього ж дня у забезпечення кредиту між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як поручителем, було укладено договір іпотеки з ПАТ КБ «ПриватБанк», за яким квартира АДРЕСА_1 передана в іпотеку (а.с. 18-20).
Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 березня 2016 року відносно квартири АДРЕСА_1 , іпотекодержателем визначено «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файнес №1 ПІЕЛСІ» на підставі договору про відступлення права вимоги від 19 лютого 2007 року (а.с.9-11).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2016 року у справі № 357/6518/15-ц задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду. Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано. Постановлено нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.
Підставою для відмови в задоволенні позову стало те, що з 19 лютого 2007 року всі права вимоги за кредитним договором № КІСWGK00830072 від 14 липня 2006 року належать новому кредитору « Юкрейн Мортгейдж Лоун Файнес №1 ПІЕЛСІ» та не належать позивачу по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 22-23).
02 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявою про скасування запису про обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 . У відповідь на заяву ОСОБА_1 отримав роз`яснення від 08 травня 2018 року, вих. №958/01-16 за змістом яких, у нотаріальної контори підстави для зняття заборони та припинення іпотеки немає, заявнику запропоновано звернутись до суду для вирішення спірного питання (а.с. 24-25).

До апеляційної скарги ПАТ «КБ «ПриватБанк» нові докази, а саме копії судових рішень у справі № 357/6518/15-ц , які не подавалися до суду першої інстанції. А саме рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2017 року у справі № 357/6307/17, постанови Апеляційного суду Київської області від 14 березня 2018 року та Верховного Суду від 21 січня 2020 року, якими вказане рішення районного суду залишено в силі (а.с. 46-45).
Отже першим питанням, яке підлягає до вирішення апеляційним судом є питання прийняття нових доказів на стадії апеляційного перегляду справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Частиною першою статті 17 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси (частина третя статті 18 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

З огляду на наведені норми закону, право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі в справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.
При цьому, на відміну від оскарження рішення суду учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.
Рішення суду, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.
Рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги. 
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 466/5766/13-ц та від 29 червня 2021 року у справі № 201/751/14-ц, від 12 січня 2022 року у справі № 761/41876/18.

Так, звертаючись до суду в 2018 році позивачі в обґрунтування позовних вимог посилались, зокрема, на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13 липня 2016 року у справі № 357/6518/15-ц. 
Звертаючись з апеляційною скаргою ПАТ «КБ «ПриватБанк» надає інші судові рішення ухвалені у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним у 2017-2020 роках.
Враховуючи, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» є особою, яка не брала участі у справі, відповідно, була позбавлена можливості на подання доказів до суду першої інстанції, колегія суддів вважає за доцільне прийняти подані нею при зверненні з апеляційною скаргою докази, оскільки на їх підставі є можливим встановити обставини наявності порушених прав цієї особи, що є необхідним для правильного вирішення справи.

Зі змісту постанови Апеляційного суду Київської області від 14 березня 2018 року та постанови Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 357/6307/17, вбачається, що досліджуючи питання недійсності правочинів (кредитного договору та договору іпотеки) , укладених між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Приват Банк» судами апеляційної та касаційної інстанцій встановлено, що 14 квітня 2016 року «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» та ПАТ «Приват Банк» було укладено договір викупу (відступлення) прав вимоги по кредитному договору №KICWGK00830072 від 14 липня 2006 року, згідно якого «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 ПІ-ЕЛ-СІ» відступило своє право вимоги за договором на користь ПАТ «КБ «Приват Банк».

Тобто при зверненні до суду з позовом в травні 2018 року позивачем надано суду не актуальну інформацію, яка не відображає належного кредитора/іпотекодержателя станом на час звернення з цим позовом, не залучено до участі у справі ПАТ «КБ «Приват Банк», який на той час знову набув право вимоги до позивачів.

Згідно з положеннями ч.ч.1,2 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
В порядку визначеному ч.ч.1-4 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.
Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В силу положень ч. 6 ст. 367 ЦПК України в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц вказала на те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 цієї постанови).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.
У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі, як співвідповідачів, та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.
Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі № 705/3876/18 роз`яснив, що найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Зазначене свідчать про те, що районним судом постановлено рішення, яким вирішено питання про права і обов`язки АТ КБ «ПриватБанк», проте не залученого до участі у розгляді даної справи, як кредитора/іпотекодержателя майна, при розгляду спору щодо припинення іпотеки. При цьому залучена до участі у справі в якості відповідача - Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора Київської області не є зобов`язальною особою у спорі щодо припинення іпотеки. Відсутність залучення до участі у справі АТ КБ «ПриватБанк» унеможливлює встановити фактичні обставини справи в порядку ст. ст. 263, 264, 265 ЦПК України. Таким чином, позов у цій справі пред`явлено до неналежного відповідача, що є безумовною підставою для відмови в його задоволенні.
Отже, доводи апеляційної скарги, що рішенням суду було вирішено питання про права, інтереси та обов`язки особи, яка не приймала участь в справі знайшли своє підтвердження.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, суд не приймає їх до уваги і не надає правової оцінки, оскільки позбавлений такої процесуальної можливості, в зв`язку з тим, що особа, яка звернулася з апеляційною скаргою, участі у справі не приймала і відповідного статусу сторони не має.
Оцінка судом обґрунтованості позовних вимог по суті має відбуватися за участю всіх належних сторін цивільної справи, оскільки лише за наявності належного складу учасників у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити справу. Без залучення таких позовні вимоги вирішені бути не можуть. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Враховуючи наявність істотного порушення прав та законних інтересів АТ КБ «ПриватБанк», ухвалене по справі рішення суду першої інстанції, як постановлене з порушенням норм процесуального права, неповним з`ясуванням обставин справи, підлягає скасуванню у повному обсязі з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в позові.

За наведених підстав подана по справі апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 

Оскільки рішення суду скасовано, а тому з позивачів на користь особи, яка подала апеляційну скаргу - АТ КБ «ПриватБанк» в рівних частинах з кожного необхідно стягнути судових збір в розмірі 1057,20 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити частково.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2018 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області про зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді в розмірі 1057,20 грн в рівних частинах.
Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепи

Н.В. Поліщук

Повний текст постанови складений 17 квітня 2026 року.