ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року	справа № 380/8332/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумська область, 40009; код ЄДРПОУ - 21108013) (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10 м. Львів, 79016; РНОКПП – 13814885) (далі – відповідач-2) з вимогами:
Визнати неправомірними та протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо не зарахування до трудового стажу мені, ОСОБА_1 періодів роботи згідно трудової книжки від 19.07.1984 НОМЕР_2 з 29.07.1985 по 01.09.1986 у Ворошиловградській механізованій колоні № 15 треста «Полтавасельелектросетьстрой», з 08.12.1999 по 03.02.2000 у ВАТ "Краситель" період отримання допомоги по безробіттю з 16.02.2000 по 28.08.2000 згідно трудової книжки від 13.04.1988 НОМЕР_3 період роботи в колгоспі «Перемога» з 02.02.1988 по 18.09.1997 та період проходження військової служби, згідно військового квитка НОМЕР_4 з 26.04.1982 по 12.05.1984.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 з 15.11.2024 до загального трудового стажу періоди роботи згідно трудової книжки від 19.07.1984 НОМЕР_5 з 29.07.1985 по 01.09.1986 у Ворошиловградській механізованій колоні № 15 треста «Полтавасельелектросетьстрой», з 08.12.1999 по 03.02.2000 у ВАТ "Краситель" період отримання допомоги по безробіттю з 16.02.2000 по 28.08.2000 згідно трудової книжки від 13.04.1988 НОМЕР_3 період роботи в колгоспі «Перемога» з 02.02.1988 по 18.09.1997 та період проходження військової служби, згідно військового квитка НОМЕР_4 з 26.04.1982 по 12.05.1984 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2024 про призначення пенсії за віком із урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що звертався до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області рішенням № 124150004336 від 15.11.2024 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що у позивача відсутній страховий стаж на дату звернення. Позивач вважає таке рішення протиправним, вказує, що відповідачем не обґрунтовано підстави не врахування окремих періодів роботи до страхового стажу. Наведене зумовило звернення до суду із цим позовом.
Представник відповідача-2 подав відзив на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що пунктом 14-4 розділу Х "Прикінцеві положення" Закону № 1058, зі змінами. передбачено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та російської федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду України в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. В заяві Позивачем не зазначено, що він не отримує пенсію від органів пенсійного забезпечення російської федерації.
Відповідач-1 правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, ухвалою судді від 05.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін, за наявними у справі доказами.
Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.
ОСОБА_1 15.11.2024 звернувся до відділу обслуговування громадян № 13 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ у Львівській області з заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком.
Рішенням № 124150004336 від 15.11.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вказану відмову Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області мотивувало тим, що до загального стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки від 19.07.1984 НОМЕР_6 з 29.07.1985 по 01.09.1986, оскільки відбиток печатки при звільненні з роботи нечитабельний, з 08.12.1999 по 03.02.2000, оскільки неможливо ідентифікувати номер наказу і його дату при прийнятті на роботу, з 16.02.2000 період отримання допомоги по безробіттю, оскільки неможливо визначити дату припинення виплати, номер наказу і його дату. Згідно трудової книжки від 13.04.1988 НОМЕР_3 не враховано період роботи в колгоспі з 02.02.1988 по 18.09.1997, оскільки відсутні довідки про вироблені вихододні та реорганізацію підприємства. Також не враховано період проходження військової служби, оскільки у військовому квитку НОМЕР_4 неможливо ідентифікувати дату народження заявника.
Не погоджуючись із вказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір суд керувався таким.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
За змістом частин першої, другої статті 5 Закону № 1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.
За змістом пункту 1 частини першої статті 9 Закону № 1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком.
Згідно із частиною першою статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Частинами першою - третьою статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Абзацом першим частини четвертої статті 24 Закону № 1058 визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
До набрання чинності Законом № 1058 (01 січня 2004 року) види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, визначалися Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788).
Так, відповідно до частини першої статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно з пунктом «а» частини третьої статті 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.
За змістом статті 62 Закону № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеної норми закону постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок № 637, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з абзацами першим, другим пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Абзацом першим пункту 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм вказує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі її відсутності, а також у тому разі, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 16 травня 2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року у справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року у справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року у справі № 550/927/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.
Суд встановив, що до заяви від 15.11.2024 про призначення пенсії за віком позивач додав, зокрема трудову книжку від 19.07.1984 НОМЕР_2 , трудову книжку від 13.04.1988 НОМЕР_3 та військовий квиток НОМЕР_4 .
У трудових книжках позивача зроблено записи про його прийняття та звільнення з роботи, отримання допомоги по безробіттю за спірні періоди з покликанням на відповідні накази про прийняття на роботу, про звільнення з роботи, про призначення та припинення (скорочення) виплати допомоги по безробіттю. Записи про роботу та отримання допомоги по безробіттю точні, чіткі, виправлень та закреслень не містять. Записи про звільнення засвідчені підписом уповноваженої особи та скріплені печаткою відповідної установи (підприємства).
Щодо покликань відповідача-1 у спірному рішенні на окремі недоліки записів у трудових книжках позивача, а саме: відбиток печатки при звільненні з роботи нечитабельний; неможливо ідентифікувати номер наказу і його дату при прийнятті на роботу; неможливо визначити дату припинення виплати, номер наказу і його дату; відсутні довідки про вироблені вихододні та реорганізацію підприємства та неможливо ідентифікувати дату народження заявника, то суд зазначає, що такі недоліки, хоч і підтвердилися у процесі розгляду справи, однак працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивачки її конституційного права на соціальний захист. Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення.
Ба більше, окремі недоліки заповнення трудової книжки, навіть якщо такі виявлені, не є підставою вважати відсутніми чи недоведеними відповідні періоди трудової діяльності особи. Трудовим законодавством України не надано можливості працівнику здійснювати контроль за правильністю ведення обліку та заповнення роботодавцем трудової книжки, тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку її заповнення.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 687/975/17, від 23 квітня 2019 року у справі № 593/1452/16-а, від 30 вересня 2021 року у справі № 300/860/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу під час призначення пенсії.
Слід також зауважити, що положеннями Закону № 1058 підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог під час заповнення трудової книжки. Своєю чергою, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 754/14989/15-а.
Тотожні висновку стосуються також військового квитку НОМЕР_4 .
У аспекті наведеного суд не може оминути й те, що відповідно до частини третьої статті 44 Закону № 1058 органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Отже, у разі виникнення сумнівів щодо достовірності поданих заявником документів, пенсійний орган наділений правом самостійного звернення до підприємств, установ, організацій, окремих осіб з метою отримання інформації, необхідної для здійснення своєї діяльності.
Суд наголошує, що, реалізовуючи обов`язок держави щодо забезпечення реалізації права особи на соціальний захист, територіальний пенсійний орган в межах наданих йому повноважень та відповідно до пенсійного законодавства повинен сприяти такій особі у реалізації права на призначення їй пенсії, зокрема у спосіб отримання відповідних документів від підприємств, організацій і окремих осіб, виданих ними для оформлення пенсії, перевірки змісту і належного оформлення наданих документів, а у разі їх невідповідності вимогам законодавства, роз`яснювати такій особі її права, а також надавати строк для усунення недоліків.
Однак жодних доказів вчинення таких дій у межах спірних правовідносин відповідачем не надано.
Суд також звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів).
Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.
Беручи до уваги викладене, суд доходить висновку про те, що відповідач безпідставно не зарахував позивачу до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки від 19.07.1984 НОМЕР_6 з 29.07.1985 по 01.09.1986, з 08.12.1999 по 03.02.2000, період отримання допомоги по безробіттю з 16.02.2000 по 28.08.2000, з 02.02.1988 по 18.09.1997, період проходження військової служби, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про недостатність у позивачки страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.
Відповідач-1 також вказав, що пунктом 14-4 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058, зі змінами, передбачено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та російської федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду України в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. В заяві позивачем не зазначено, що він не отримує пенсію від органів пенсійного забезпечення російської федерації.
Як встановив суд, місцем реєстрації проживання позивача є АДРЕСА_2 .
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією Рубіжанська міська територіальна громада була тимчасово окупована 13.05.2022.
Як встановив суд, 30.03.2026 позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу з місцем проживання Львівська область, смт. Гніздичів, вул. Т.Шевченка, 2.
Таким чином, позивач не проживає на тимчасово окупованих територіях України та виїхав на підконтрольну Україні територію до тимчасової окупації територій, а тому до нього не застосовуються вимоги пункту 14-4 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону №1058.
Водночас, суд вказує на те, що відповідач-1 за результатом розгляду заяви позивача прийняв рішення № 124150004336 від 20.11.2024 про відмову у призначені пенсії, а не вчинив дії, відтак у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій слід відмовити повністю.
Таким чином, суд висновує про те, що рішення відповідача-1 № 124150004336 від 15.11.2024 про відмову у призначені пенсії належить визнати протиправним та скасувати.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, суд ураховує принцип верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, а також принцип ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом, без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.
З метою належного захисту порушеного права позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, яке прийняло рішення, що скасоване судом як протиправне, зарахувати до страхового стажу позивача періодів роботи згідно трудової книжки від 19.07.1984 НОМЕР_5 з 29.07.1985 по 01.09.1986 у Ворошиловградській механізованій колоні № 15 треста «Полтавасельелектросетьстрой», з 08.12.1999 по 03.02.2000 у ВАТ "Краситель", період отримання допомоги по безробіттю з 16.02.2000 по 28.08.2000, згідно трудової книжки від 13.04.1988 НОМЕР_3 період роботи в колгоспі «Перемога» з 02.02.1988 по 18.09.1997 та період проходження військової служби, згідно військового квитка НОМЕР_4 з 26.04.1982 по 12.05.1984 та повторно розглянути заяву позивача від 15.11.2024 про призначення пенсії за віком.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати в порядку статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу між сторонами не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області № 124150004336 від 20.11.2024 про відмову у призначені пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки від 19.07.1984 НОМЕР_5 з 29.07.1985 по 01.09.1986 у Ворошиловградській механізованій колоні № 15 треста «Полтавасельелектросетьстрой», з 08.12.1999 по 03.02.2000 у ВАТ "Краситель", період отримання допомоги по безробіттю з 16.02.2000 по 28.08.2000, періоди роботи згідно згідно трудової книжки від 13.04.1988 НОМЕР_3 в колгоспі «Перемога» з 02.02.1988 по 18.09.1997 та період проходження військової служби, згідно військового квитка НОМЕР_4 з 26.04.1982 по 12.05.1984 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2024 про призначення пенсії за віком.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Карп`як Оксана Орестівна