ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/15214/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Південно-Східної митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 ( суддя Ніколайчук С.В.) в адміністративній справі №160/15214/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ДЕНДІ ПАК” до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення,- 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕНДІ ПАК" звернулось до суду вимогами визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 02.05.2025 року №UA110020/2025/000006/1.
Позивач вважає, що до митного органу були надані документи, необхідні для митного оформлення товарів з визначенням його митної вартості за першим методом (за ціною контракту), що надійшли на митну територію України на підставі зовнішньоекономічного контракту. Однак, митниця витребувавши у підприємства додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості, прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за другорядним методом на підставі необґрунтованих та необ`єктивних зауважень. Надані документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року вимоги Товариства задоволено.
З апеляційною скаргою звернувся відповідач, в обґрунтування якої зазначив, що до митного оформлення не було надано ряд документів на підтвердження заявленої митної вартості, що в свою чергу свідчить про заявлення декларантом неповних даних, а також не всіх складових митної вартості. В даному випадку були наявні розбіжності в числових значеннях, а також не підтверджено числові значення складових митної вартості товару. Враховуючи зазначені в повідомленні митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД, відмову декларанта від надання додаткових документів, ненадання документів у спростування виявлених невідповідностей, що унеможливлює перевірити числове значення вартості заявленого товару, відсутність документального підтвердження повноти включення складових митної вартості, відсутність документального підтвердження ціни, що фактично сплачена, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2.ст.58 МКУ, п.6ст.54 Митного кодексу України.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне. 
Колегією суддів з`ясовано, ТОВ «ДЕНДІ ПАК» уклало контракт від 02.01.2025 № 2025-26/DP та додаток від 06.12.2024 № 21 з постачальником «VEDHAA POLYPACK LLP» Індія на закупівлю товару - мішки пакувальні полотняного переплетення зі стрічок з поліпропілену на суму 36746,00 дол США на умовах FOB Mudra (Індія).
Декларантом до митного контролю та оформлення за ЕМД від 02.05.2025 № 25UA110020001484U7 заявлено партію товару, імпортовану за зазначеними контрактом, додатками, інвойсом.
До декларації надано такі документи:
- зовнішньоекономічний контракт від 02.01.2025 № 2025-26/DP,
-додаток від 05.02.2025 №1 до контракту від 02.01.2025 № 2025-26/DP,
- інвойс-проформа від 05.02.2025 № PI/2024-2025/DP/11,
- інвойс-фактура від 27.03.2025 № EXP/VP64/2024-25,
- лист виробника від 04.03.2025 №03/2025,
- платіжна доручення в іноземній валюті від 18.02.2025 N2,
- платіжна інструкція в іноземній валюті від 05.03.2025 N4,
- коносамент від 01.04.2025 № 550335001913,
- договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 20.08.2024 N20.08-24,
- договір про організацію перевезення від 02.01.2023 N0102/23,
- автотранспортна накладна від 28.04.2025 N 2845,
- рахунок на оплату транспортно-експедиційних витрат від 29.04.2025 N602,
- заявка на надання транспортних послуг від 27.03.2025 N2743.
Під час проведення контролю правильності визначення митної вартості товарів було встановлено, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
02.05.2025 було отримано повідомлення Дніпровської митниці № 250579 в якому витребувалися додаткові документи з наступних підстав:
1.Оцінюваний товар постачається на комерційних умовах FOB MUNDRA PORT. До митного оформлення не надані документи, які підтверджують вартість страхування.
2.Відповідно до розділу 2.3 Контракту покупець оплачує договірну продажну ціну продавцю в установленому далі порядку: 2.3.1.Передплата - 30% суми Контракту, після оплата 70% по виготовленню та/або наявності Товару на складі Продавця, про що Покупець повідомляється відповідним листом на електронну адресу. У наданому до митного оформлення інвойсі від 27.03.2025 № EXP/VP64/2024-25 зазначено умови доставки та оплати: 100% передплати до завантаження. Однак, згідно наданих платіжних доручень до митного оформлення відсутні відомості щодо 100% передплати за товар.
3.У наданому до митного оформлення інвойсі від 27.03.2025 № EXP/VP64/2024-25 зазначено лише умовами поставки «FОВ» та не зазначено порт призначення.
Декларант 02.05.2025 року надав лист № 0205-1 про відсутність можливості надати додаткові документи в 10-денний термін.
02.05.2025 Товариство отримало рішення про коригування митної вартості від 02.05.2025 року № UA110140/2025/000006/1. Графа 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом для визначення митної вартості» не заповнена.
Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості 02.05.2025 року № UA110140/2025/000006/1, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частинами першою та другою статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини четвертої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина п`ята статті 58 МК України).
Статтею 53 МК України визначено перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.
Відповідно до частини першої цієї статті у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною третьою статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 МК України).
За змістом частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2)неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно зі статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 19 лютого 2019 року у справі № 804/1316/16, від 12 березня 2019 року у справі № 826/2313/16, від 27 березня 2020 року у справі № 540/2605/18, від 06 травня 2020 року у справі № 140/1713/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.001657, від 15 квітня 2021 року у справі № 804/14964/15) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. 
Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковим, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти подальших дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом впевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, які передбачені статтею 53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість (постанова Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі № 480/4423/18).
Отже, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.
Як вбачається з матеріалів справи, в основу висновку про непідтвердженість визначення позивачем митної вартості ввезеного товару за основним методом покладено такі мотиви:
- до митного оформлення не надані документи, які підтверджують вартість страхування.
Відносно даного зауваження, колегія суддів зазначає, що Комерційні умови поставки FOB MUNDRA PORT та подальше транспортування за маршрутом Чорноморськ-Дніпро не передбачають обов`язкового страхування вантажу. Ні у Постачальника, ні у Позивача, ні у Експедитора, за таких умов, нема обов`язку страхування вантажу. Постачальник, Позивач та перевізник не здійснювали страхування. У відповідності п. 2.3. «Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року», затвердженою Постановою Пленуму «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року» від 13.03.2017 № 2 «Отже, якщо, за твердженням декларанта, страхування не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту.». Тому вимога надати докази страхування при таких обставинах неправомірна.
- у наданому до митного оформлення інвойсі від 27.03.2025 № EXP/VP64/2024-25 зазначено умови доставки та оплати: 100% передплати до завантаження. Однак, згідно наданих платіжних доручень до митного оформлення відсутні відомості щодо 100% передплати за товар.
При цьому, відповідно до розділу 2.3 Контракту передбачено, що оплата товару здійснюється у два етапи: передплата - 30% суми Контракту, після оплата 70% по виготовленню та/або наявності Товару на складі Продавця, про що Покупець повідомляється відповідним листом на електронну адресу.
Отже, за своєю правовою природою оплата вартості товару у спірних правовідносинах не передбачала здійснення одного платежу, тотожного сумі інвойсу, а здійснювалася частинами, у різні часові періоди, що повністю відповідає умовам договору, які навели суди попередніх інстанцій у своїх судових рішеннях і які згадані вище.
Вартість партії товару складає 36746,00 дол. США (визначена в інвойс-проформі від 05.02.2025 № PI/2024-2025/DP/11), 30% (в розмірі 11023,80дол. США) було сплачено Платiжним дорученням в iноземнiй валютi від 18.02.2025 N2; після отримання листа постачальника від 04.03.2025 №03/2025, Позивач доплатив залишок в розмірі 25722,20 дол. США (що складає 70%) Платiжним дорученням в iноземнiй валютi від 05.03.2025 N4. Таким чином, надані до митної декларації документи, підтверджують відповідність дій Позивача вимогам контракту. В інвойсі-фактурі від 27.03.2025 № EXP/VP64/2024-25 зазначено « 100 % ADVANCE PAYMENT BEFORE LOADING. (Payment order No 2 dd 18/02/2025; Payment order No 4 dd 05/03/2025;)», що означає « 100% Передплата перед навантаженням (платіжне доручення №2 від 18.02.2025 та платіжне доручення №4 від 05.03.2025)». Зазначені документи надавались при митному оформлені, є в матеріалах справи і досліджені в судовому засіданні. Тому твердження Відповідача «У наданому до митного оформлення інвойсі від 27.03.2025 № EXP/VP64/2024-25 зазначено умови доставки та оплати: 100% передплати до завантаження.
Однак, згідно наданих платіжних доручень до митного оформлення відсутні відомості щодо 100% передплати за товар» спростовується наявними доказами і обставинами справи.
- у наданому до митного оформлення інвойсі від 27.03.2025 № EXP/VP64/2024-25 зазначено лише умовами поставки «FОВ» та не зазначено порт призначення.
Разом з тим, відповідно до матеріалів справи встановлено, що у копії інвойсу-фактури від 27.03.2025 № EXP/VP64/2024-25 зазначено кінцевий порт розвантаження в графі PORT OF DISCHARGE (Порт розвантаження) CHORNOMORSK (Чорноморськ) та в графі FINAL DESTINATION (Кінцевий пункт призначення) CHORNOMORSK, UKRAINE (Чорноморськ, Україна). 
Таким чином, твердження відповідача «У наданому до митного оформлення інвойсі від 27.03.2025 № EXP/VP64/2024-25 зазначено лише умовами поставки «FОВ» та не зазначено порт призначення» спростовується наявними в матеріалах справи доказами.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладених у постановах від 04 вересня 2020 року у справі № 826/26058/15 та від 15 квітня 2021 року у справі № 804/7757/16, в яких Верховний Суд дійшов висновку, що для цілей ідентифікації спірної поставки товару достатнім є зазначення у платіжних документах реквізитів зовнішньоекономічного договору, а відсутність посилання на конкретний рахунок-фактуру (інвойс) за таких обставин не може сама по собі свідчити про недостовірність заявленої митної вартості.
Аналогічний за змістом підхід до застосування норм МК України у взаємозв`язку з вимогами валютного та банківського законодавства наведений і у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 520/10386/2020.
З урахуванням встановлених обставин, необхідно погодитися із висновками суду першої інстанції про те, що наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому Відповідач неправомірно відмовив Позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за другорядним методом.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Південно-Східної митниці залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.09.2025 в адміністративній справі №160/15214/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 січня 2026 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 04 лютого 2026 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко 

суддя Л.А. Божко 

суддя Ю. В. Дурасова