ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
19 березня 2026 року 	Справа № 280/9324/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сацького Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу 
за позовом – ОСОБА_1 
до – Військової частини НОМЕР_1 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
22 жовтня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту – відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках за станом здоров`я внаслідок отриманої 22.07.2024 тяжкої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 22.07.2024 по 25.12.2024 у відповідності до абзацу 4 пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з врахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 збільшену до 100 000 грн додаткову винагороду в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустках за станом здоров`я внаслідок отриманої 22.07.2024 тяжкої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за період з 22.07.2024 по 25.12.2024 у відповідності до абзацу 4 пункту 1-2 Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з врахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.07.2024 позивач отримав вибухову травму, що пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою про обставини отримання травми за вих. № 3648, виданою командиром ВЧ НОМЕР_1 від 12.08.2024. В подальшому позивач знаходився на стаціонарному лікуванні та у відпустках для лікування внаслідок наслідків травми у періоди з 22.07.2024 по 25.12.2024. Разом із тим, відповідач не здійснив нарахування та не виплатив позивачу за цей період додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова № 168), у розмірі 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікування та пропорційно періодам перебування у відпустках для лікування після поранення. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки були наявні всі умови для здійснення відповідних виплат, передбачені пунктом 1 Постанови №168. Просить задовольнити позов.
Ухвалою суду від 27.10.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
10.11.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому не визнає заявлених позовних вимог та зазначає, що встановлена Постановою № 168 додаткова винагорода в розмірі 100 000 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану. Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Відповідач не заперечує факт проходження стаціонарного лікування позивачем в КНП «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпровської міської ради в період з 22.07.2024 по 30.07.2024 та оскільки в пункті 7 виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 7605/8 зазначено стан при госпіталізації: середньої тяжкості, то з урахуванням норм Постанови № 168, позивач правомірно не включався до відповідних наказів про виплату додаткової винагороди за зазначений період. Фінансове законодавство (в тому числі і Порядок № 260) не містить положень, які б дозволяли військовій частині НОМЕР_1 здійснювати виплати грошового забезпечення (виплати додаткової винагороди) без наявності належних документів, складених за відповідною формою, що підтверджують достовірно зазначену в них інформацію, як підставу для такої виплати, передбаченою діючим законодавством. Період стаціонарного лікування позивача з 30.07.2024 по 21.08.2024, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 6656 від 21.08.2024 та період з 21.08.2024 по 22.09.2024 перебування позивача у відпустці за станом здоров`я для лікування згідно довідки Військово-лікарської комісії КНП «Перша Черкаська міська лікарня» № 127/2 від 22.07.2024 були включені відповідачем до наказу про виплату додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень та відповідні кошти були сплачені позивачу у вересні та жовтні 2024 року. Даний факт підтверджується розрахунковою карткою від 28.10.2025 № 28105/1, що додається. За таких обставин, вимоги Позивача про визнання протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень за період його лікування з 30.07.2024 по 21.08.2024 та за період відпустки за станом здоров`я з 21.08.2024 по 22.09.2024 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Спірний період стаціонарного лікування позивача з 23.09.2024 по 26.11.2024 в НВМКЦ «ГВКЦ», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 13226 від 26.11.2024 та період перебування позивача у відпустці за станом здоров`я для лікування з 26.11.2024 по 25.12.2024, згідно довідки Військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКЦ» № 30999 від 25.11.2024 до наказу про виплату додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень відповідачем не включався в зв`язку з відсутністю правових підстав, відповідно до Постанови № 168. У вищезазначених спірних періодах перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я та у відпустці для лікування відсутня пов`язаність поранення позивача із захистом Батьківщини, а також, що таке поранення є тяжким за висновком військово-лікарської комісії. Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКЦ» № 30999 від 25.11.2024, що знаходиться в матеріалах справи – захворювання пов`язане з проходженням військової служби. Отже, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень за період його лікування з 23.09.2024 по 26.11.2024 та за період відпустки за станом здоров`я з 26.11.2024 по 25.12.2024 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. З огляду на викладене, слід дійти висновку, що військова частина НОМЕР_1 діє виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а отже жодної протиправності в діях відповідача щодо порушення прав позивача не вбачається, у зв`язку із чим на переконання відповідача позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Просить у задоволенні позову відмовити.
14.11.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що у період з 23.09.2024 по 26.11.2024 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 13226 від 26.11.2024, яка долучена до позовної заяви. У зазначеній виписці зазначаються діагнози з якими позивач перебував у них на стаціонарному лікуванні, серед них наслідки отриманої 22.07.2024 тяжкої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини: наслідки МВТ (22.07.2024) у вигляді закритої черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, множинних ВОСП обличчя, правого та лівого передплічь, нижніх кінцівок, ВП верхньої щелепи справа, термічного опіку обличчя 2 ст. (5%), термічного опіку очей, термічного опіку верхніх дихальних шляхів 2 ст. та інші. Таким чином, за період з 23.09.2024 по 26.11.2024 року доведено, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» із наслідками бойової травми від 22.07.2024 року, а отже, має право на виплату збільшеної винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». У довідці ВЛК КНП «Перша Черкаська міська лікарня» № 127/2 від 21.08.2024, яка додавалась до позовної заяви, зазначається ступінь тяжкості травми позивача від 22.07.2024 - тяжка. Те, що сам відповідач не надіслав до закладу охорони здоров`я, в якому позивач знаходився на лікуванні, довідку про обставини отримання травми позивачем, що є його дискреційними повноваженнями, не повинно обмежувати позивача у його праві на виплату додаткової винагороди.
17.11.2025 представник позивача подав додаткові пояснення по справі в яких зазначив, що позивач повернувся до військової частини НОМЕР_1 та 17.09.2025 був звільнений з військової служби.
Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.
Позивач з 18.07.2024 зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 .
Відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №3648 від 12.08.2024, яка була видана ВЧ НОМЕР_1 встановлено, що солдат ОСОБА_1 22.07.2024 отримав травму: ВП (22.07.2024). Множинні ВОСП обличчя. Множинні ВОСП правого та лівого передпліч. Множинні ВОСП правої та лівої кисті, множинні ВОСП нижніх кінцівок. Термічний опік обличчям 2 ст. (до 5 %). Термічний опік очей. Термічний опік верхніх дихальних шляхів2 ст. (до 5 %). Термічний опік н/3 обох передпліч 2 ст. (до 5 %). Вогнепальний перелом верхньої щелепи справа. ЗЧМТ. СГМ.
У період з 22.07.2024 по 30.07.2024 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня № 16» Дніпровської міської ради, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 7605/8 від 30.07.2024.
У період з 30.07.2024 по 21.08.2024 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП «Перша Черкаська міська лікарня», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 6656 від 21.08.2024. 
У Довідці військово-лікарської комісії № 127/2 від 21.08.2024 зазначено, що Травма кваліфікується як тяжка. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. (довідка про обставини поранення на момент огляду відсутня). На підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб. Потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 305 від 22.08.2024 солдату ОСОБА_1 надано відпустку за станом здоров`я, тривалістю 30 діб, з 23.08.2024 по 21.09.2024. 
У період з 23.09.2024 по 26.11.2024 ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні в НВМКЦ «ГВКЦ», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 13226 від 26.11.2024.
У Довідці військово-лікарської комісії № 30999 від 25.11.2024 зазначено, що Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби. На підставі ст. 17-г, графи ІІ Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів.
Отже, у період з 26.11.2024 по 25.12.2024 ОСОБА_1 перебував у відпустці за станом здоров`я для лікування згідно довідки ВЛК НВМКЦ «ГВКЦ» № 30999 від 25.11.2024, що не заперечується відповідачем. 
Відповідно до витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.12.2024 № 494, солдата ОСОБА_1 , який після закінчення відпустки за станом здоров`я не прибув до підрозділу, вважати таким, який самовільно залишив військову частину 26.12.2024. 
Відповідно до витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.09.2025 № 445, солдата ОСОБА_1 , звільнено у запас на підставі, підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вважати таким, що з 17.09.2025 справи та посаду здав та вибув з району виконання завдань з безпосередньої участі у бойових діях у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони у м. Київ до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
10.10.2025 представником позивача на адресу ВЧ НОМЕР_1 було направлено скаргу з приводу нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 від, за періоди перебування позивача на стаціонарному лікуванні та у відпустках за станом здоров`я.
Відповідач листом від 14.10.2025 № 22698 надав картки особового рахунку № НОМЕР_2 за 2024 рік та № 8321 за 2025 рік військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 , з яких вбачається, що ОСОБА_1 була виплачена така додаткова винагорода по пораненню: у серпні 2024 року за 01.08.2024 -10.08.2024, 11.08.2024-21.08.2024, 23.08.2024 - 31.08.2024 - у розмірі 96 774,19 грн; у вересні 2024 року за 01.09.2024 по 20.09.2024 у розмірі 66666,67 грн.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому додаткової винагороди, виходячи з розміру 100 000,00 гривень пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок отримання травми та у відпустках за станом здоров`я, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).
Відповідно до статті 2 Закону № 2232-XII (тут і в подальшому в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно п. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 3 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Згідно ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. 
Відповідно до статті 9-2 Закону №2011-ХІІ під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 “Про введення воєнного стану” у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.
На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 “Про введення воєнного стану в Україні” та № 69 “Про загальну мобілізацію”, Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова № 168, пунктом 1 якої (в редакції, яка застосовується з 24.02.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми “єПідтримка”, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Постановою Кабінету Міністрів України № 836 від 09.08.2023 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» (далі – Постанова №836), внесено зміни до Постанови № 168, які застосовуються з 1 червня 2023 року, внаслідок яких, відповідно до пункту 1-1 Постанови № 168 (абзаци 1-2) установлено, що на період воєнного стану:
військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Крім того, абзацами 3 - 6 пункту 1-2 Постанови № 168 (після внесення змін Постановою №836) було передбачено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).
Крім того, внаслідок змін, внесених до Постанови № 168 Постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2024 № 419 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» (далі – Постанова № 419), яка застосовуються з 1 квітня 2024 року, пункт 1-1 Постанови № 168 у відповідній частині викладено в такій редакції:
«1-1. Установити, що на період воєнного стану:
військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;».
Крім того, внаслідок змін, внесених до Постанови № 168 Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1311 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 р. № 1161 і від 28 лютого 2022 р. № 168» (далі – Постанова № 1311), яка застосовуються з 25 серпня 2024 року, пункт 1-1 Постанови № 168 у відповідній частині викладено в такій редакції:
«1-1. Установити, що на період воєнного стану:
військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території держави-агресора військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань».
При цьому, Постановою № 1311 також було внесено зміни до абзацу 4 пункту 1-2 Постанови № 168, внаслідок чого відповідні положення Постанови № 168 мали таку редакцію:
«Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;».
Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2025 № 77 «Про внесення зміни до пункту 1 - 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» (далі – Постанова №77, набрала чинності 28.01.2025), абзац четвертий пункту 1-2 Постанови №168 після слів “стаціонарному лікуванні” доповнено словами “(отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах)”. 
Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168», яка застосовується з 24.02.2024, Постанову № 168 було доповнено пунктом 2-1 такого змісту: “2-1. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.”.
У подальшому, Кабінетом Міністрів України неодноразово вносились зміни до пункту 2-1 Постанови № 168, внаслідок яких пункт 2-1 викладено в такій редакції:
«Установити, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають:
порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 цієї постанови;
особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту;
порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги та одноразової винагороди.».
Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, Постанова № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.
З матеріалів справи судом встановлено, що у зв`язку із отриманим під час участі у бойових діях травми, позивач у періоди з 22.07.2024 по 30.07.2024, з 30.07.2024 по 21.08.2024, з 23.09.2024 по 26.11.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, про що свідчать виписки із медичної карти стаціонарного хворого.
У свою чергу, належним доказом перебування на стаціонарному лікуванні є виписка із медичної карти стаціонарного хворого, видана медичною установою, у якій військовослужбовець перебував на лікуванні (форма № 027/о). Як слідує з наявних матеріалів справи всі виписки видані медичними установами за формою № 027/о та містять записи про перебування позивача на стаціонарному лікуванні. При цьому в наявних в матеріалах виписках зазначений анамнез підтверджує пов`язаність діагнозу з отриманням 22.07.2024 травми, під час проходження військової служби.
Так, судом встановлено, що відповідачем частково виплачена позивачу додаткова винагорода відповідно до Постанова № 168 у вересні та жовтні 2024 року, а саме: за періоди 01.08.2024 - 10.08.2024, 11.08.2024 - 21.08.2024, 23.08.2024 - 31.08.2024 - у розмірі 96 774,19 грн та за період з 01.09.2024 по 20.09.2024 у розмірі 66 666,67 грн.
За таких обставин, вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень за період його лікування з 30.07.2024 по 21.08.2024 та за період відпустки за станом здоров`я з 21.08.2024 по 22.09.2024 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Водночас, з наданих документів встановлено, що лише одна довідка військово - лікарської комісії № 127/2 від 21.08.2024 містить визначення ступеня тяжкості травми, і в ній зазначено, що травма відноситься до тяжкого ступеня. Висновок ВЛК № 30999 від 25.11.2024 не містить встановлення факту отримання позивачем тяжкого поранення безпосередньо під час захисту Батьківщини та взагалі не визначають ступінь його тяжкості.
Обов`язковою умовою для виплати додаткової винагороди є наявність у документах (довідках) ВЛК інформації про отримання позивачем поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного зі захистом Батьківщини, а не при виконанні обов`язків військової служби, а також про тяжкий ступінь отриманого поранення. 
Незазначення відповідних відомостей у згаданих вище довідках ВЛК унеможливлює виплату позивачу додаткової винагороди. Таким чином, наявні матеріали не дають можливості однозначно стверджувати, що лікування здійснювалося саме з приводу поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, а не з приводу хронічних чи супутніх захворювань, а також не підтверджують наявності тяжкого поранення як обов`язкової правової підстави для відповідних виплат. 
Постановою № 168 встановлено умови, необхідні для виплати винагороди у розмірі 100 000 грн, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування на стаціонарному лікуванні (у тому числі закордонному), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва); або факт перебування у чітко визначеному виді відпустки, а саме: у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. 
Вказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого тяжкого поранення у даних спірних правовідносинах не дотримані, про що йдеться в наявних в матеріалах справи медичних документах.
Абзацом 2 пункту 21.13 розділу ІІ Порядку № 402 закріплено, що за наявності підстав для зміни (перегляду) постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювання, поранення, зазначених у свідоцтві про хворобу (довідці ВЛК), постанова ВЛК при прийнятті нової постанови підлягає скасуванню (відміні). Постанова ВЛК оформляється протоколом засідання штатної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень).
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що до виключної компетенції ВЛК віднесено розгляд і вирішення питання про встановлення причинного зв`язку поранення або захворювання.
Між тим, доказів того, що позивач оскаржував зазначену довідку ВЛК і така довідка була скасована, суду не надано.
Отже, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що зумовлюють наявність у нього права на отримання за вказані періоди додаткової винагороди у розмірі 100000 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
З урахуванням положень статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 6, 8 - 10, 14, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано суддею 19.03.2026. 

Суддя Р.В. Сацький