Справа № 304/2749/25 Провадження № 2/304/381/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року	м. Перечин 	

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Гевці В.М.,
за участі секретаря судового засідання Гарайдич Р.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

Позивачка  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому також просить залишити сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на подальше проживання разом з нею. 
Позовні вимоги мотивує тим, що 21 вересня 2018 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від указаного шлюбу в них народився спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, ще до шлюбу з відповідачем у позивачки народилося двоє синів, які проживають разом з ними: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивачка зазначає, що протягом останнього року сімейне життя між нею та відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Наразі, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у неї та дітей, він не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між ним та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Зазначає, що почуття любові втрачено, шляхів до примирення немає. У зв`язку з наведеними обставинами позивачка звернулася до суду з цим позовом та просить такий задовольнити. 
Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження в справі.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представниця адвокат Зизич Н.Ю. не з`явилися, однак остання подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без їх участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі та просять такі задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2  у судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, заявлені вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов такого висновку. 
Так, у судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 . 
Також установлено, що сторони в справі мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_2 . 
Крім того, у позивачки є ще двоє синів, які проживають разом з нею:  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
За приписами ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (далі – СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. 
За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Згідно із частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. 
Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з частиною 3 статті 115 СК України  документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Судом з`ясовано, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, шлюб носить формальний характер, тому його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дітей, у зв`язку з чим суд уважає, що шлюб між сторонами слід розірвати.
Вирішуючи питання про місце проживання дитини після розірвання шлюбу, то суд дійшов такого висновку.
Так, згідно з принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місцем проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», №11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. 
Відповідачем ОСОБА_2 подано до суду заяву, в якій він зазначає, що заявлені вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, що суд розцінює як його згоду щодо проживання дитини разом з матір`ю.
За наведених обставин, суд уважає, що сина ОСОБА_3 після розірвання шлюбу між сторонами слід залишити проживати саме з матір`ю – ОСОБА_1 .
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.
З огляду на наведене та керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 12, 24, 105, 110, 112, 115 СК України, ст. ст. 6-13, 76, 89, 141, 259, 263-265, 294 ЦПК України, суд, 

У Х В А Л И В: 

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу – задовольнити повністю.
Розірвати шлюб між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 21 вересня 2018 року Перечинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що складено відповідний актовий запис № 64.
Дитину, а саме сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати разом з матір`ю  ОСОБА_1 . 
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач:  ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; місце проживання:  АДРЕСА_1 .
Відповідач:  ОСОБА_2 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; місце проживання:  АДРЕСА_1 . 

  	Головуюча:	Гевці В. М.