ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
02.02.2026	Справа № 910/13684/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи 
за позовом керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва (бул. Антоновича, буд. 107, м. Київ, 03150) в інтересах держави в особі Київської міської ради (вул. Хрещатик, буд. 36, м. Київ, 01044; ідентифікаційний код 22883141)
до 1) Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (вул. Хрещатик, буд. 10, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 19020407)
2) Фізичної особи-підприємця Скуза Ігора Васильовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )
3) Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж автотранспортних технологій» (вул. Столичне шосе, буд. 98-А, м. Київ, 03045; ідентифікаційний код 26125035)
про визнання недійсним договору та зобов`язання вчинити дії,

Представники сторін:
прокурор: Бондарчук Ірина Петрівна 
від позивача: не з`явився 
від відповідача-1: Тетерятник Ольга Вікторівна 
від відповідача-2: Журавльов Максим Миколайович 
від відповідача-3: Гоменюк Дмитро Васильович

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ
1. Стислий виклад позиції Прокурора
До Господарського суду міста Києва звернувся керівник Голосіївської окружної прокуратури міста Києва (далі за текстом - Прокурор) в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі за текстом - Позивач) з позовом до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації (далі за текстом - Відповідач-1)), Фізичної особи-підприємця Скуза Ігора Васильовича (далі за текстом - ФОП Скуз І.В., Відповідач-2) та Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж автотранспортних технологій» (далі за текстом - Коледж, Відповідач-3), в якому Прокурор просить суд: 
- визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності №3688 від 13.03.2023 на орендне користування частиною нежитлового приміщення площею 399,4 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд.78, літ.Б;
- зобов`язати Фізичну особу - підприємця Скуза Ігора Васильовича повернути комунальному закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж автотранспортних технологій» за актом приймання-передачі нерухоме майно - частину нежитлових приміщень площею 399,4 кв.м, що розташоване за адресою: м. Київ, віл. Набережно-Корчуватська, буд.78, літ.Б .
В обґрунтування заявлених вимог Прокурор стверджує, що оспорюваний ним договір не відповідає вимогам частини 4 статті 80 Закону України «Про освіту» в частині використання комунального майна не за цільовим призначенням, що є підставою для визнання його недійсним відповідно до вимог частини 1 статті 203 та частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України та як наслідок, зобов`язання орендаря повернути орендоване нерухоме майно.

2. Стислий виклад позиції Відповідача -1
Згідно доводів Відповідача-1 при укладенні договору від 13.03.2023 № 3688 сторонами дотримано всіх вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України в силу чого оспорюваний правочин не суперечить законодавству України.
При цьому, сторона звертає увагу суду на те, що коледж тривалий час співпрацює із орендарем, забезпечуючи навчальний процес закладу освіти, організацію виробничого навчання та виробничої практики учнів, а орендна плата, яка сплачується Відповідачем - 2 є джерелом фінансування закладу освіти і використовується виключно для фінансування освітньої діяльності, передбаченої статутом коледжу, а тому перебування приміщень в оренді забезпечує ефективне та раціональне використання майна комунальної власності територіальної громади міста Києва.

3. Стислий виклад позиції Відповідача -2
Заперечуючи щодо задоволення позову, Відповідач звертає увагу суду на те, що з урахування особливостей законодавчого регулювання та функціонування виконавчого органу Київської міської ради в особі Київської міської державної адміністрації прокурор мав би довести, що він діє в інтересах Київської міської державної адміністрації, як державного органу виконавчої влади, до компетенції якого і належать питання управління комунальним майном відповідно до закону.
Відповідач - 2 стверджує, що статтею 25 Закону України «Про професійно-технічну освіту», який був чинним станом на дату укладання оскаржуваного договору не вимагав освітньої ліцензії у Відповідача - 2 на участь в організації навчального процесу, а діючий Закон «Про професійну освіту» імперативно визначає, що провадження освітньої діяльності у сфері неформальної освіти, в тому числі навчання на виробництві, не потребує ліцензування (частина 8 статті 47 Закону), відповідно до частини 1 статті 44 Закону професійне навчання на робочому місці (на виробництві) не підлягає ліцензуванню.
Крім того, Відповідач-2 звертає увагу суду на те, що у випадку задоволення позову, Відповідач-1 зобов`язаний буде повернути Відповідачу-2, щонайменше, отриману за договором оренди плату, вартість поліпшень, які вже надійшли до бюджету м. Києва, а Відповідач-3 повинен компенсувати Відповідачу-2 вартість послуг по проведенню навчальної практики, теж за рахунок бюджету м. Києва.

4. Процесуальні дії у справі 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження, підготовче засідання призначено на 08.12.2025.
18.11.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від Відповідача-2.
24.11.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву від Відповідача-1.
25.11.2025 та 01.12.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли відповіді Прокурора на відзиви на позовну заяву.
02.12.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення від Відповідача-2.
08.12.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача про розгляд справи без участі представника.
У підготовчому засіданні 08.12.2025 судом закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті на 22.12.2025.
Судове засідання 22.12.2025 відкладено на 12.01.2026.
Судове засідання 12.01.2026 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2026 судове засідання призначено на 26.01.2026.
Судове засідання 26.01.2026 не відбулося у зв`язку із тривалою повітряною тривогою у місті Києві та з огляду на технічний збій підсистеми відеоконференцзвязку, що підтверджується Актом від 26.01.2026.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2026 судове засідання призначено на 02.02.2026.
У судовому засіданні 02.02.2026 Прокурор надав пояснення по суті заявлених вимог, які просив суд задовольнити.
Представники Відповідачів заперечували щодо задоволення позову.
Представник Позивача у дане засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про місце, дату та час судового засідання.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників, 02.02.2026 судом відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) оголошено вступну та резолютивну частини рішення про задоволення позову.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Рішенням Київської міської ради № 575/575 від 07.07.2016 надано згоду на безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва цілісних майнових комплексів професійно-технічних та інших навчальних закладів, що належать до державної власності, зокрема Навчально-наукового центру професійно-технічної освіти Національної академії педагогічних наук України (пункт 24 Додатку).
Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1847 від 25.11.2020 прийнято безоплатно до комунальної власності територіальної громади міста Києва цілісний майновий комплекс Навчально- наукового центру професійно-технічної освіти Національної академії педагогічних наук України (код згідно ЄДРПОУ 26125035), що розміщений на земельних ділянках площею 0,9679 га на вул. Набережно-Корчуватській, 78 і 4,1388 га на Столичному шосе, 98-А (кадастрові номери 8000000000:90:103:0014 і 8000000000:90:119:0027).
Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 385 від 24.02.2021 затверджено акт приймання-передачі цілісного майнового комплексу Навчально-наукового центру професійно-технічної освіти Національної академії педагогічних наук України, що розміщений на земельних ділянках за адресами: м. Київ, Голосіївський район, вул. Набережно-Корчуватська, 78 та м. Київ, м. Київ, Голосіївський район, Чапаєвське шосе, 98, до комунальної власності територіальної громади м. Києва
До переліку цілісного майнового комплексу Навчально-наукового центру професійно-технічної освіти Національної академії педагогічних наук України, що безоплатно приймаються до комунальної власності територіальної громади міста Києва, який є Додатком до вищенаведеного розпорядження, включено блок теоретичних занять, навчальні майстерні, об`єкт житлової нерухомості: загальною площею 5 322,2 кв.м, адреса: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 78 (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права - індексний номер витягу 88253293 від 25.05.2017; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1257663880000), до складу якого входять навчальні майстерні літ. «Б» - 2 453,2 кв.м.
У подальшому рішенням Київської міської ради № 2733/2774 від 07.10.2021 «Про реорганізацію шляхом перетворення» Навчально-науковий центр професійно-технічної освіти Національної академії педагогічних наук України реорганізовано шляхом перетворення в комунальний заклад професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж автотранспортних технологій. Вважати комунальний заклад професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж автотранспортних технологій» правонаступником усього майна, всіх прав та обов`язків Навчально-наукового центру професійно-технічної освіти Національної академії педагогічних наук України.
Відповідно до пункту 1.1 Статуту комунального закладу професійної (професійно- технічної) освіти «Київський професійний коледж автотранспортних технологій», затвердженого розпорядженням Київського міського голови № 246 від 28.03.2023, Заклад освіти є закладом професійної (професійно-технічної) освіти третього (вищого) рівня, що здійснює первинну професійну підготовку робітників високого рівня кваліфікації з технологічно складних, наукоємних професій за освітньо-кваліфікаційним рівнем «кваліфікований робітник», як правило з числа учнів / випускників закладів загальної середньої освіти та підготовку за спеціальностями освітньо-професійного ступеня «фаховий молодший бакалавр», на основі професійної (професійно-технічної) освіти, з урахуванням раніше визнаних результатів навчання. Заклад освіти може здійснювати професійне (професійне-технічне) навчання, перепідготовку та підвищення кваліфікації працюючих робітників і незайнятого населення.
Засновником Закладу освіти є Київська міська рада. Власником Закладу освіти є територіальна громада міста Києва від імені якої виступає Київська міська рада (пункт 1.2 Статуту).
Заклад освіти є юридичною особою публічного права та бюджетною установою, що належить до сфери управління Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації (пункт 1.5 Статуту)).
Основним видом діяльності комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж автотранспортних технологій» за КВЕД є 85.32 професійно-технічна освіта.
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за номером об`єкта нерухомого майна № 1257663880000 за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд. 78 зареєстровано об`єкт нерухомого майна: блок теоретичних занять, навчальні майстерні - блок теоретичних занять літ. «А» загальною площею 2 869 кв.м та навчальні майстерні літ. «Б» загальною площею 2 453,2 кв.м, форма власності - комунальна, власник - Київська міська рада.
Наказом Департаменту комунальної власності м. Києва № 258 від 27.07.2023 вказане майно закріплено на праві оперативного управління за комунальним закладом професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж автотранспортних технологій», що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва, згідно з додатком (номер запису про інше речове право № 56695407 від 18.08.2023).
Встановлено, що 24.10.2022 до Навчально-наукового центру професійно-технічної освіти Національної академії педагогічних наук України звернувся ФОП Скуз Ігор Васильович про намір взяти майно в оренду, а саме частину приміщення навчальної майстерні загальною площею 399,40 кв. м, розміщене за адресою: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 78 строком на 5 років та включити даний об`єкт оренди до Переліку першого типу з метою розміщення станції технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів.
Згідно з листом Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 01.11.2022 № 063-4724 Департамент не заперечує щодо оренди вищевказаного нерухомого майна, що не використовується в навчально-виробничому процесі навчального закладу, із збереженням профілю приміщення та надання послуг, що відповідають напряму підготовки кадрів, зокрема: технічного обслуговування транспортних засобів.
У подальшому, Департаментом комунальної власності м. Києва в електронній торговій системі розміщено оголошення про передачу вказаного майна в оренду (https://prozoro.sale/auction/LLE001-UA-20230203-61226).
За результатами електронного аукціону LLE001-UA-20230203-61226 від 16.02.2023 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Фізичною особою-підприємцем Скузом Ігорем Васильовичем та Навчально-науковим центром професійно-технічної освіти Національної академії педагогічних наук України 13.03.2023 укладено договір оренди № 3688 на користування частиною нежитлових приміщень навчальної майстерні загальною площею 399,4 кв. м, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 78, літ. Б (далі за текстом - Договір) та обліковуються на балансі Навчально-наукового центру професійно-технічної освіти Національної академії педагогічних наук України.
Строк дії договору 5 років з дати набрання чинності цим Договором до 13.03.2028 року(пункт 11 Умов Договору).
Відповідно до пункту 7.1 Змінюваних умов Договору майно передається в оренду для розміщення майстерень, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт автомобілів, у тому числі автомийок та/або послуг шиномонтажу.
Пунктом 2.1 Договору оренди Орендар вступає у строкове платне користування Майном у день підписання акту приймання-передачі Майна. 
Акт приймання-передачі підписується між Орендарем та Балансоутримувачем одночасно з підписанням цього Договору.
Місячна орендна плата, визначена за результатами проведення аукціону та становить, без податку на додану вартість 32 000 грн (пункт 8.1 Змінюваних умов Договору).
Відповідно до вимог пункту 4.1 Договору у разі його припинення Орендар зобов`язаний звільнити протягом трьох робочих днів орендоване Майно від належних Орендарю речей і повернути його відповідно до акту повернення з оренди орендованого Майна в тому стані, в якому Майно перебувало на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо Орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт то разом із таким поліпшенням/капітальним ремонтом.
Майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання Балансоутримувачем та Орендарем акту повернення з оренди орендованого Майна (пункт 4.3 Договору).
Відповідно до акту приймання-передачі в оренду нерухомого майна від 13.03.2023, який є додатком до Договору, нежитлові приміщення на другому поверсі навчально-виробничого корпусу загальною площею 399,4 кв. м, що перебувають на балансі Навчально-наукового центру професійно-технічної освіти Національної академії педагогічних наук України та розташовані за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 78, літ. Б в орендне користування ФОП Скуз І.В.
Між Орендарем та Балансоутримувачем укладено договори про надання освітніх послуг у сфері професійно-технічної освіти між професійно-технічним навчальним закладом і замовником робітничих кадрів від 16.01.2023 № 10/1 на 10 здобувачів освіти до 2027 року, від 24.04.2023 № 1977-У на 8 здобувачів освіти у 2023-2024 роках, від 25.09.2024 № 2143-У на 27 здобувачів освіти до 2028 року, від 10.01.2025 №2171-У на 8 здобувачів освіти до 2027 року.
Відповідно до цих договорів ФОП Скуз І.В. має забезпечити якісне проведення виробничого навчання на підприємстві та виробничої практики здобувачів освіти згідно з навчальними планами і освітніми програмами протягом усього періоду навчання.
Разом, Прокурор звертає увагу суду на те, що вказані договори не містять інформацію щодо місця проведення вказаного виробничого навчання та практики здобувачів освіти та чи використовується в цій діяльності частина нежитлового приміщення навчальної майстерні загальною площею 399,4 кв. м, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 78, літ. Б та обліковується на балансі Навчально-наукового центру професійно-технічної освіти Національної академії педагогічних наук України.
В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наявні відомості, що основним видом діяльності ФОП Скуз І.В., згідно з КВЕД є 45.20 технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, тобто орендар не провадить навчальної та/або освітньої діяльності та не надає освітні послуги.
Також відсутні відомості в Реєстрі суб`єктів освітньої діяльності про здійснення освітньої діяльності ФОП Скуз І.В.
В сукупності зазначеного Прокурор стверджує, що ФОП Скуз І.В. не відноситься до суб`єктів освітньої діяльності, а його діяльність не була спрямована на організацію забезпечення та реалізацію освітнього процесу, оскільки комунальне нерухоме майно - частини нежитлових приміщень навчальної майстерні загальною площею 399,4 кв. м, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, 78, літ. Б передано в оренду з метою розміщення майстерень, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт автомобілів, у тому числі автомийок та/або послуг шиномонтажу для отримання прибутку, що жодним чином не пов`язано ні з навчальним процесом, ні із забезпеченням навчального процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, а відтак, у даному випадку вказане майно не могло бути передано в оренду через існування прямої заборони в частині 4 статті 80 Закону України «Про освіту», що є підставою для визнання Договору недійсним відповідно до вимог частини 1 статті 203 та частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України та як наслідок, зобов`язання орендаря повернути орендоване нерухоме майно.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД 
Перш за все, суд вважає за необхідне дослідити достатність підстав для представництва Прокурором інтересів органів місцевого самоврядування та звернення до суду з даним позовом з огляду на позицію Відповідача-2.
Відповідно до статті 1311 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про прокуратуру» на прокуратуру покладаються, зокрема, функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначеним цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
За приписами частин 3, 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Згідно з частиною 4 статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Верховним Судом неодноразово зазначалося про те, що прокурор може представляти інтереси держави в суді:
- у виключних випадках (пункт 3 частини 1 статті 1311 Конституції України) для дотримання рівноправності сторін судового провадження (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України);
- із обґрунтуванням підстав для звернення до суду та доведення обставин нездійснення або неналежного здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах суб`єктом влади, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, або підтверджено відсутність такого органу (частини 3, 4 статті 53 ГПК України, частина 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»);
- інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор;
- прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
За змістом частини 1 статті 142, статті 143 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме i нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, що є у власності територіальних громад, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Органи самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку i контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць i контролюють їх виконання встановлюють місцеві податки та збори відповідно до закону; утворюють, реорганізовують та лiквiдують комунальні підприємства, організації, установи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.
За змістом частини 2 статті 2, частин 1, 4, 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами як безпосередньо так і через відповіднi виконавчі органи. Територіальним громадам належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, iншi кошти та об`єкти, визначенi відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності.
Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» у місті Києві діють представницькі органи місцевого самоврядування - Київська міська рада.
Відповідно до статті 101 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим органом Київської міської ради є Київська міська державна адміністрація, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.
У відповідності до статті 181 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
Враховуючи, що спірне приміщення є комунальною власністю, правомочності щодо володіння, користування та розпорядження ним можуть здійснюватися від імені та в інтересах територіальної громади столиці Київською міською радою, саме до компетенції ради віднесені повноваження щодо захисту порушених інтересів територіальної громади міста Києва.
Прокурор вірно звертає увагу суду на те, що пред`явлення даної позовної заяви в інтересах держави в особі Київської міської ради, яка від імені територіальної громади столиці реалізує правомочності власника комунального майна, викликане винятково захистом порушених інтересів держави, які полягають у недопущені незаконного, нецільового використання приміщень закладу освіти, збереження його матеріально-технічної бази, а також забезпечення належних умов для навчання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку здобувачів освіти, загрозі порушення вимог законодавства під час передачі в оренду майна освітнього закладу, що має наслідком порушення інтересів держави у сфері освіти, в контексті гарантування державою права дітей на безпечні і нешкідливі умови навчання, зокрема у комунальних закладах освіти.
Законне використання комунального майна беззаперечно носить суспільний та державний інтерес, а порушення майнових прав навчального закладу є причиною незабезпечення державної політики в освітній галузі в цілому.
Статтею 3 Закону України «Про професійну освіту» визначено, що державна політика у сфері професійної освіти визначається Верховною Радою України, реалізується Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки, іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування.
Частиною 3 вказаної статті визначено, що завданнями державної політики у сфері професійної освіти, зокрема, є: забезпечення конституційного права особи на здобуття професійної освіти відповідно до її інтересів та здібностей; створення правових, організаційних та фінансових умов для функціонування та розвитку системи професійної освіти; створення умов для забезпечення якості професійної освіти та якості освітньої діяльності; творення умов для реалізації закладами професійної освіти фінансової, академічної.
«Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).
Підсумовуючи зазначене, звернення Прокурора до суду, у даному випадку, спрямоване на задоволення потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - повернення територіальній громаді нежитлового приміщення, користування якою здійснюється в порушення чинного законодавства.
Інтереси держави у даному випадку полягають у захисті прав дітей на отримання освіти у закладі освіти зі створеними відповідними умовами для його функціонування, зокрема, його матеріальної бази, а також створення належних, безпечних і нешкідливих умов навчання, праці та розвитку.
Бездіяльність навчального закладу щодо використання такого майна прямо кореспондується з конституційним правом громадян на отримання освіти та державним обов`язком громадянам щодо створення державою належних умов її надання громадянам та подальшого розвитку.
Відтак, позов в інтересах Київської міської ради, як безпосереднього власника спірного майна, підготовлений Прокурором в межах наданих йому повноважень, з урахуванням специфічної структури органів місцевого самоврядування у місті Києві та з метою відновлення і дотримання інтересів держави в частині реалізації та забезпечення виконання завдань державної політики у сфері професійної освіти.
Доводи Відповідача -2 в частині невірно визначеного Прокурором Позивача є надмірно формалізованими та такими, що не впливають на суть спірних правовідносин, зокрема в частині допущених Відповідачами порушень, про які судом зазначено нижче.
Оскільки, спірне нежитлове приміщення перебуває у користуванні інших осіб всупереч вимогам Закону, Київською міською радою на яку, як на головного розпорядника цим майном, покладено обов`язок сумлінного та добросовісного управління цим майном, забезпечення ефективного його використання та контролю за станом його збереження.
В силу того, що жодних заходів спрямованих на захист майна комунальної власності не вжито Прокурор звернувся до суду з даним позовом.
При цьому суд зазначає, що положення статті 23 Закону України «Про прокуратуру» при зверненні Прокурором дотримано, що вбачається із листа Прокурора від 18.06.2025 № 43-5269ВИХ-25. 
Що стосується суті заявлених Прокурором вимог, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Згідно з частиною 4 статті 80 Закону України «Про освіту» № 2145-VIII (у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору) об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню для провадження видів діяльності, не передбачених спеціальними законами, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення уповноваженим органом управління можливості користування державним або комунальним нерухомим майном відповідно до законодавства.
Зазначене узгоджується з пунктом 29 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою КМУ від 03.06.2020 № 483 (далі за текстом - Порядок № 483), відповідно до якого не можуть бути використані за будь-яким цільовим призначенням такі об`єкти оренди як майно закладів освіти. 
Такі об`єкти оренди можуть використовуватися лише для розміщення відповідних закладів або лише із збереженням профілю діяльності за конкретним цільовим призначенням, встановленим рішенням відповідного представницького органу місцевого самоврядування, крім випадків, що передбачають використання частини такого майна з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо такими закладами, пов`язаних із забезпеченням чи обслуговуванням діяльності таких закладів, їх працівників та відвідувачів. Зазначені об`єкти можуть також використовуватися для проведення науково-практичних, культурних, мистецьких, громадських, суспільних та політичних заходів.
Тобто наведені положення законодавства передбачають можливість надання в оренду майна державних і комунальних закладів освіти з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладом освіти, а саме пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або з обслуговуванням учасників освітнього процесу.
У свою чергу, згідно з підпунктом 2 пункту 8 Переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності, затвердженого постановою КМУ № 796 (у редакції, чинній на час укладення оспорюваного договору), навчальні заклади мають право надавати інші послуги, зокрема надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується у освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у закладі (установі) освіти.
Отже, чинний на момент укладення оспорюваного договору Закон України «Про освіту» містить положення, якими імперативно передбачено заборону використання майна державних та комунальних закладів освіти не за освітнім призначенням. Надання в оренду майна закладів освіти, як виняток, передбачено лише з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу. При цьому саме по собі невикористання навчальним закладом спірних приміщень не надає права передачі цих приміщень в оренду з іншою метою, ніж пов`язаною з освітньою діяльністю самого навчального закладу, а недостатнє фінансування державного чи комунального навчального закладу також не є підставою для використання об`єктів освіти для цілей, не пов`язаних з освітньою діяльністю. Дійсно, Закон України «Про освіту» не містить переліку послуг, які можуть надаватися в орендованих приміщеннях закладів освіти, проте, враховуючи загальну спрямованість положень цього Закону, такі послуги повинні мати пов`язаність із навчально-виховним процесом чи його учасниками. Звідси питання про те, чи пов`язані послуги, які надаються в орендованих приміщеннях, з обслуговуванням учасників освітнього процесу, суди мають вирішувати виходячи з конкретних обставин справи, однак з обов`язковим урахуванням того, що надання в оренду майна закладів освіти, в тому числі для обслуговування учасників освітнього процесу, можливе виключно у випадку, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.
Аналогічні усталені правові висновки викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 906/165/17, від 11.04.2018 у справі № 911/1610/16, від 03.05.2018 у справі № 902/215/17, від 30.03.2021 у справі № 922/2712/19, від 13.10.2021 у справі № 923/1169/20, від 20.01.2022 у справі № 906/1551/20, від 08.11.2022 у справі № 917/1090/21, від 10.01.2024 у справі № 924/391/23, від 14.02.2024 у справі № 910/14998/22, від 03.04.2024 у справі № 906/5/23, від 09.04.2024 у справі № 927/400/23, від 22.05.2024 у справі № 906/1105/22, від 23.07.2024 у справі № 912/673/23, від 17.09.2024 у справі № 927/55/23, від 13.11.2024 у справі № 927/1424/23, від 03.12.2024 у справі № 914/3310/23, від 12.03.2025 у справі № 903/493/24, від 01.04.2025 у справі № 927/1687/23, від 27.08.2025 у справі № 902/941/24 зі спорів, що виникли з правовідносин, пов`язаних із визнанням недійсним договору оренди нерухомого майна, яке входить до складу об`єкта освіти, закріпленого за державним/комунальним навчальним закладом на праві господарського відання або оперативного управління, та зобов`язанням повернути вказане майно балансоутримувачу.
Верховний Суд у постанові від 25.06.2024 у справі № 923/1292/21 сформулював такі висновки щодо застосування положень статті 22 та частини 4 статті 80 Закону України № 2145-VІІІ у подібних правовідносинах, пов`язаних із визнанням недійсним договору оренди нерухомого майна, яке входить до складу об`єкта освіти, закріпленого за державним професійно-технічним навчальним закладом і переданого в користування не в цілях навчально-виховного процесу, а з метою одержання орендарем прибутку: 
1) статтею 22 Закону України № 2145-VІІІ передбачено, що, юридична особа має статус закладу освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність. Права та обов`язки закладу освіти, передбачені цим Законом та іншими законами України, має також фізична особа-підприємець або структурний підрозділ юридичної особи приватного чи публічного права, основним видом діяльності якого є освітня діяльність. Фізична особа-підприємець або структурний підрозділ юридичної особи приватного чи публічного права, освітня діяльність якого перестає бути основним видом його діяльності, втрачає права та обов`язки, у тому числі права на пільги, передбачені законодавством для закладу освіти;
2) навчально-виховний процес, як складова освітньої діяльності - це система організації навчально-виховної, навчально-виробничої діяльності, визначеної навчальними, науковими, виховними планами (пункт 1.2 Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 01.08.2001 № 653); 
3) водночас згідно зі статтею 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку;
4) отже, навчально-виховний процес та підприємницька діяльність мають різні завдання, цілі, мету, результати і вплив на учнів ліцею. Таким чином, діяльність суб`єкта освітньої діяльності, яка спрямована на організацію, забезпечення та реалізацію освітнього процесу, і буде визначати пов`язаність з освітнім процесом;
5) згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами економічної діяльності фізичної особи-підприємця Орел М. І. (далі - ФОП Орел М. І.) є друкування іншої продукції (основний), виробництво іншого трикотажного та в`язаного одягу, виробництво паперових канцелярських виробів, виробництво інших виробів з паперу та картону, надання інших послуг бронювання, неспеціалізована оптова торгівля, інші види роздрібної торгівлі, інші види видавничої діяльності, консультування з питань інформатизації, виробництво ігор та іграшок;
6) таким чином, ФОП Орел М.І. не належить до суб`єктів освітньої діяльності, а його діяльність не була спрямована на організацію забезпечення та реалізацію освітнього процесу, оскільки використання державного окремого індивідуально визначеного нерухомого майна - частини будівлі літ. "Б" (реєстровий номер майна 36235691.25.ОЕКОВФ092) загальною площею 362,4 м2 та сараю літ. "В" (реєстровий номер майна 36235691.25.ОЕКОВФ094) загальною площею 73,2 м2 за адресою: м. Херсон, вул. Баку, 8, що перебуває на балансі Державного професійно-технічного навчального закладу «Херсонський професійний ліцей зв`язку та поліграфії», з метою друкування поліграфічної продукції для отримання прибутку жодним чином не пов`язано ні з навчальним процесом, ні з забезпеченням навчального процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, а тому у цьому випадку вказане майно не могло бути переданим в оренду через існування прямої заборони закону, а саме частини 4 статті 80 Закону України «Про освіту»;
7) подальше укладення орендарем та балансоутримувачем договору про надання освітніх послуг у сфері професійної освіти, за яким має проводитись підготовка і направлення на роботу до орендаря трьох випускників у 2020, 2021 та 2022 роках, а також договорів про навчально-виробничу практику учнями навчального закладу від 01.06.2020, від 22.04.2021 не змінює змісту оспорюваного договору оренди № 1611-20-065 та не свідчить про дотримання положень частини 4 статті 80 Закону України «Про освіту» під час його укладення, адже саме у договорі оренди має бути визначено мету (цільове призначення) використання майна. Натомість у пункті 1.2 договору оренди № 1611-20-065 визначено, що майно передається в оренду з метою друкування поліграфічної продукції, що спростовує посилання скаржника (орендодавця) на договори про надання освітніх послуг у сфері професійної освіти та про навчально-виробничу практику учнями навчального закладу.
У підсумку, залишаючи без змін постанову суду апеляційної інстанції в справі № 923/1292/21, якою було задоволено позов заступника керівника Херсонської окружної прокуратури Херсонської області в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду виснував про те, що, укладаючи спірний договір оренди № 1611-20-065, сторони не дотрималися вимог статті 80 Закону України «Про освіту», що в силу статей 203, 215 ЦК України та статті 207 ГК України є правовою підставою для визнання його недійсним та, як наслідок, для звільнення та повернення орендованого нерухомого майна навчального закладу.
Схожі за змістом висновки щодо наявності підстав для визнання недійсним договору оренди майна навчального закладу, який не містить положень щодо форми використання спірних приміщень одночасно в навчальних цілях, доступу викладачів чи студентів до орендованого майна в процесі освітньої діяльності, викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 902/51/21 зі спору, що виник із подібних правовідносин.
В сукупності зазначеного вище, враховуючи встановлені судом обставини, зокрема, в частині визначеного Відповідачем - 2 виду його економічної діяльності, яка не пов`язана ні з навчальним процесом, ні з забезпеченням навчального процесу, а також враховуючи визначений в пункті 7.1 Змінюваних умов Договору цільове призначення орендованого майна, суд дійшов висновку, що сторони не дотрималися вимог статті 80 Закону України «Про освіту», що в силу положень частини 1 статті 203 та частини 1 статті 215 ЦК України є правовою підставою для визнання його недійсним та, як наслідок, для звільнення та повернення орендованого нерухомого майна навчального закладу в силу чого позов Прокурора підлягає задоволенню.
Наслідки повернення майна за результатами визнання договору недійсним встановлені частиною 1 статті 216 ЦК України. За правилами цієї статті недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Вимога про застосування реституції направлена на відновлення прав учасників цього правочину, які існували до моменту його вчинення; відповідна вимога може бути заявлена не тільки стороною правочину, але й іншою зацікавленою особою; учасниками реституції є сторони недійсного правочину.
Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29.08.2023 №912/1550/22.
Водночас, фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним (нікчемним) унеможливлює застосування наслідків недійсності правочину відповідно до статті 216 ЦК України, оскільки використання майна - «річ» безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо. Адже позивач де-факто отримав у користування орендоване майно і таке користування вже ним реалізоване, водночас відповідач отримав плату (яка у зазначений спосіб є насправді компенсацією вартості того, що одержав позивач за користування об'єктом оренди) за погодженою сторонами ціною, яка є дійсною на момент звернення орендаря з позовом про таке відшкодування, а законодавець не передбачив можливості здійснення односторонньої реституції.
Отже, специфіка правовідносин за договором оренди полягає в тому, що здійснити подвійну реституцію в разі недійсності (нікчемності) такого правочину, зважаючи на закладений у частині 1 статті 216 ЦК України зміст, у спірних правовідносинах із дотриманням принципів рівноправності, пропорційності, справедливості неможливо.
Таким чином, фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності (нікчемності) проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір є недійсним з моменту його вчинення, а зобов'язання (права та обов'язки) за цим недійсним (нікчемним) правочином - припиняються на майбутнє (що узгоджується зі змістом вимог статті 236 ЦК України).
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.04.2025 у справі № 910/9652/23, а зазначеним спростовуються заперечення Відповідача-2 в цій частині.
З огляду на викладене, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
Підсумовуючи викладене вище та з огляду встановлені судом обставини за сукупністю наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених Прокурором вимог та наявності підстав для задоволення позову.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідачів пропорційно.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:
1. Позов керівника Голосіївської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради - задовольнити.
2. Визнати недійсним договір оренди нерухомого майна, що належить до комунальної власності № 3688 від 13.03.2023 укладений між Департаментом комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація), Фізичною особою-підприємцем Скузом Ігорем Васильовичем та Навчально-науковим центром професійно-технічної освіти Національної академії педагогічних наук України на орендне користування частиною нежитлового приміщення площею 399,4 кв.м, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд.78, літ.Б.
3. Зобов`язати Фізичну особу - підприємця Скуза Ігора Васильовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) повернути комунальному закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж автотранспортних технологій» за актом приймання-передачі нерухоме майно - частину нежитлових приміщень площею 399,4 кв.м, що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, буд.78, літ. Б.
4. Стягнути з Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (вул. Хрещатик, буд. 10, м. Київ, 01001; ідентифікаційний код 19020407) на користь Київської міської прокуратури (03150, місто Київ, вул. Предславинська, будинок 45/9; ідентифікаційний код 02910019) судовий збір - 2 018 (дві тисячі вісімнадцять) грн 66 коп.
5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Скуза Ігора Васильовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Київської міської прокуратури (03150, місто Київ, вул. Предславинська, будинок 45/9; ідентифікаційний код 02910019) судовий збір 2 018 (дві тисячі вісімнадцять) грн 66 коп.
6. Стягнути з Комунального закладу професійної (професійно-технічної) освіти «Київський професійний коледж автотранспортних технологій» (вул. Столичне шосе, буд. 98-А, м. Київ, 03045; ідентифікаційний код 26125035) на користь Київської міської прокуратури (03150, місто Київ, вул. Предславинська, будинок 45/9; ідентифікаційний код 02910019) судовий збір - 2 018 (дві тисячі вісімнадцять) грн 66 коп.
7. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 24.02.2026

Суддя Антон ПУКАС