Справа №198/643/25
Провадження № 2/0198/15/26
05.03.2026 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Білинського М.В., за участю секретаря судового засідання Кіліянчук А.І., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду с-ща Юріївка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області,
треті особи: Юр`ївська держнотконтора Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про:встановлення факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем, встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування,-
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Суть справи :
- ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 (бабуся) позивача. Після її смерті залишилася спадщина (житловий будинок);
- померла не залишила заповіт;
- спадщину прийняв лише позивач. Діти померлої (треті особи) спадщину не прийняли;
- правовстановлюючі документи на будинок у позивача відсутні;
- документально не може підтвердити факт перебування в родинному зв`язку з померлою (його мати втратила своє свідоцтво про народження).
Від відповідача надійшла письмова заява, просять розглянути справу без їх участі, проти заперечення позову не заперечують.
Позивач не з`явився, з наявних документів слідує, що не заперечує проти розгляду справи без його участі.
Фіксація засідання не проводилась.
Судом встановлено наступне:
-громадянці ОСОБА_6 (бабусі, зі слів позивача) належав житловий будинок, розташований АДРЕСА_1 . Правовстановлюючі документи не збереглися. Дане підтверджується, у тому числі, витребуваними за клопотанням позивача документами - відповіддю з Варварівського старостинського округу виконкому Юріївської селищної ради (а.с. 76) - ОСОБА_6 принаймні з 1986 року проживала та була зареєстрована (до її смерті) в АДРЕСА_1 , спочатку з чоловіком (до його смерті). Відомості про власника вказаного вище будинку відсутні; згідно відповіді з КП Павлоградського міжміського БТІ (а.с. 53), громадянці ОСОБА_6 на підставі Рішення виконкому Павлоградської районної ради №166 від 25.05.1988 року на праві власності належав житловий будинок в с. Призово Павлоградського (раніше Юр`ївського) району Дніпропетровської області (без вказівки на номер будинку та вулицю);
-громадянка ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 54(7);
-з копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_6 
слідує, що єдина особа, яка звернулася з заявою про прийняття спадщини - позивач (а.с. 61-71). В справі наявна постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Заповіту покійна не залишила;
-довідками та актом Варварівського старостинського округу виконкому Юріївської селищної ради (а.с. 9-10) підтверджується, що позивач з травня 1989 року постійно проживав без реєстрації з бабусею ( ОСОБА_6 ) до дня її смерті (жили однією сім`єю, вели спільне господарство, у них був спільний бюджет) (у згаданому будинку). Після смерті бабусі і принаймні до 23.07.2025 позивач проживав у вказаному будинку;
-з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно… (а.с. 10 зворот) вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок, розташований АДРЕСА_1 відсутні;
-згідно висновку оцінювача (а.с. 11), ринкова вартість будинку складає 40000 грн.
За таких обставин, факт спільного проживання (однією сім`єю) позивача із спадкодавцем строком понад 10 років, які передували даті смерті - підтверджено. Отже, позивач належить до кола спадкоємців покійної. Факт прийняття позивачем спадщини (вступу у спадщину) - підтверджено. Факт належності покійній згаданого будинку - підтверджено.
Під час аналізу спадкових правовідносин, що виникли після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосуванню підлягають положення ЦК УРСР 1963 року.
Статтею 524 ЦК Української РСР передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.
Згідно зі статтею 527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.
При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. 
Згідно приписів статті 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до статті 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до статті 553 ЦК Української РСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).
Згідно з пунктом 124 глави ІІІ Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції від 31 жовтня 1975 р. N 45/5  (яка діяла час відкриття спадщини) свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу УРСР).
Доказом вступу в управління чи володіння майном можуть бути: довідка управління будинками, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради депутатів трудящих про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взяте майно спадкодавця; запис в паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку в період шести місяців після дня смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.
Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з 
боку інших спадкоємців.
Оскільки на час смерті спадкодавця разом із ним постійно проживав позивач, суд вважає позивача таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , шляхом вступу у фактичне управління майном.
Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а тому зі змісту цієї норми виходить, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі.
За положеннями статей 560, 561 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.
Разом з тим, норми ЦК УРСР не встановлювали конкретного строку, протягом якого спадкоємець зобов`язаний отримати свідоцтво про право на спадщину.
Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 .
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Отже, постанова нотаріуса є такою, що відповідає вимогам нормативних актів.
Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України cпадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Позивач у справі є спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 . 
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Позивач прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 .
За нормами, закріпленими в ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 
Відповідно до копії спадкової справи, інші особи на спадщину не претендують.
За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити позов у повному обсязі.
Факт родинних зв`язків між позивачем та спадкодавцем даний судовим рішення не встановлюється.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи: Юр`ївська держнотконтора Дніпропетровської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про: встановлення факту проживання однією сім`єю з спадкодавцем, встановлення факту постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування  - задовольнити.
Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю з 1989 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду в порядку, передбаченому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя      М.  В.  Білинський