Справа № 127/26499/25
Провадження № 22-ц/801/991/2026
Категорія: 76
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Береговий О. Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року	Справа № 127/26499/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Сала Т.Б., Панасюка О.С.,
учасники справи:
позивач:  ОСОБА_1 ,
відповідач: Вінницький національний медичний університет ім. М.І. Пирогова
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Національне агентство з питань запобігання корупції,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2026 року, в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Національного агентства з питань запобігання корупції, про визнання протиправним та скасування наказу ректора Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова №72 від 25.04.2025,
встановив:

Короткий зміст позовних вимог.
У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Національного агентства з питань запобігання корупції, про визнання протиправним та скасування наказу ректора Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова №72 від 25.04.2025 про введення в дію рішення Вченої ради від 24.04.2025 (Протокол №9).
Рішення суду першої інстанції і мотиви його ухвалення.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2026 року провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Національного агентства з питань запобігання корупції, про визнання протиправним та скасування наказу ректора Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова №72 від 25.04.2025 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі №127/16183/25 за позовом ОСОБА_1 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_2 , про визнання результатів конкурсу незаконними, скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Мотивуючи зазначену ухвалу місцевий суд вказав, що розгляд цієї цивільної справи є неможливим до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі №127/16183/25 за позовом ОСОБА_1 до Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Національного агентства з питань запобігання корупції, ОСОБА_2 , про визнання результатів конкурсу незаконними, скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки результат розгляду останньої може мати істотне значення для вирішення цієї справи та в ній вирішуються питання, що стосуються підстав у цій справі, а тому провадження в справі підлягає зупиненню.
Провадження в суді апеляційної інстанції.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2026 року та справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що на переконання заявника місцевий суд формально послався на вирішення іншої справи №127/16183/25, але не вказав конкретних обставин, які б унеможливили розгляд цієї справи до її вирішення. Не було витребувано матеріалів іншої справи, не проаналізовано її предмет для визначення преюдиційних фактів.
На думку скаржника у справах різні предмети спору, а саме: у цій справі оскаржується наказ ректора №72 від 25.04.2025, тоді як у справі №127/16183/25 предметом є визнання результатів конкурсу незаконними, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати. 
Крім того, апелянт посилається на процесуальні порушення при ухваленні оскаржуваної ухвали, оскільки в судовому засіданні при її ухваленні був лише представник третьої особи, разом із тим суд не з`ясував думку сторін щодо зупинення провадження та фактично жодна зі сторін, а ні позивач, а ні відповідач не брала участі у судовому засіданні, а клопотання позивача про відкладення розгляду з поважних причин не було належним чином відхилено та мотивовано.
Також скаржник посилається на порушення принципу розумного строку розгляду справи судом першої інстанції через безпідставне зупинення провадження, що на його думку може бути причиною до невиправданого затягування судового розгляду та порушення його права на справедливий суд у розумний строк.
Відповідач не скористався своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не направив, що за положеннями ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позиція суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищенаведені норми, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
У статті 129 Конституції України як основні засади судочинства проголошено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Зупинення провадження у справі – це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення (постанова Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 914/2150/18).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
За змістом указаної норми під об`єктивною неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного суду самостійно встановити обставини справи і відповідні їм правовідносини та як наслідок неможливість сформувати правові висновки щодо шляхів вирішення спору, без вирішення іншої справи, де такі обставини встановлюються.
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року у справі № 908/1908/19.
Предметом оскарження у цій справі є визнання протиправним та скасування наказу ректора Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова №72 від 25.04.2025 про введення в дію рішення Вченої ради від 24.04.2025 (Протокол №9). Одночасно, згідно із дослідженими матеріалами справи №127/16183/25 правомірність цих рішень Вченої ради від 24.04.2025, зокрема результати голосування, є серед інших позовних вимог основним предметом судового розгляду у ній, а основним юридичним фактом, який підлягає встановленню є законність або незаконність самих результатів голосування затверджених рішенням Вченої ради ВНМУ ім. М.І. Пирогова від 24.04.2025 (Протокол №9).
Як зазначено вище, предметом оскарження у цій справі (№127/26499/25) є наказ ректора №72 від 25.04.2025, який, згідно з його формулюванням, лише «вводить в дію» зазначені вище рішення Вченої ради. Таким чином,результати голосування за наслідками яких прийнято рішення Вченої ради є первинною правовою підставою та невід`ємною складовою оскаржуваного наказу ректора у цій справі.
За таких обставин, без встановлення судом у справі №127/16183/25 основного факту – чи є результати голосування затверджені рішеннями Вченої ради від 24.04.2025 законними чи ні, – суд у цій справі не може належним чином оцінити похідний факт – чи є правомірним наказ, який лише реалізовує прийняте за результатами голосування рішення.
Розгляд цієї справи до вирішення питання про законність його первинної підстави призведе до передчасного оскарження та створює реальну загрозу прийняттю відповідних судових актів. Це і створює об`єктивну неможливість у сенсі ст. 251 ЦПК України.
Суд першої інстанції правомірно вказав, що для застосування п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України необхідна саме об`єктивна неможливість розгляду, а не лише формальна пов`язаність справи. У цьому випадку така неможливість є наявною: без встановлення судом у справі №127/16183/25 фактів, які стосуються законності результатів голосування затверджених рішенням Вченої ради ВНМУ ім. М.І. Пирогова від 24.04.2025, суд у цій справі не може належно оцінити законність наказу ректора, який тільки надає виконавчу силу цьому рішенню. Оскарження наказу без перевірки законності його первинної підстави є фактично не можливим.
Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на різні предмети спору у справах, оскільки для застосування ст. 251 ЦПК України має значення не тотожність предметів, а наявність спільного юридично значущого факту, встановлення якого у одній справі є обов`язково передумовою для розгляду іншої. Саме такий зв`язок має місце між законністю самих результатів голосування затверджених рішенням Вченої ради ВНМУ ім. М.І. Пирогова від 24.04.2025 (Протокол №9) (справа №127/16183/25) та законністю наказу ректора, що його впроваджує у дію (зупинена справа).
Щодо належності мотивування оскаржуваної ухвали, апеляційний суд зазначає, що вимоги ст. 263 ЦПК України про обґрунтованість та мотивованість судового рішення поширюються і на судові ухвали. Оскаржувана ухвала містить виклад встановлених обставин, а саме: факт наявності пов`язаної справи №127/16183/25, в якій оскаржується рішення Вченої ради; висновок суду про те, що результати розгляду цієї справи мають істотне значення для цієї справи; та правове обґрунтування застосування положень ст.251 ЦПК України з посиланням на практику Верховного Суду.
Аналізуючи зазначене, апеляційний суд доходить висновку, про достатню вмотивованість оскаржуваної ухвали про зупинення провадження.
Апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції не зобов`язаний у межах підготовчого засідання проводити поглиблений аналіз матеріалів іншої справи або детально перераховувати конкретні преюдиційні факти, що повністю спростовує посилання скаржника викладені у апеляційній скарзі на такі обставини.
Оцінюючи посилання скаржника, щодо процесуальних порушень під час підготовчого засідання, апеляційний суд зазначає, що відповідно до наявних у матеріалах справи судових повісток та довідок про доставку електронного документу, сторони були повідомлені через систему "Електронний суд" про дату та час судового засідання, яке відбулось 04 березня 2026 року (т.3 а.с. 19-23), що свідчить про забезпечення права сторін заздалегідь знати про дату та час судового засідання.
Доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції його права на надання пояснень та зазначення у протоколі про з`ясування думки сторін щодо поданого клопотання, колегія суддів не бере до уваги, оскільки місцевий суд цілком вірно відхилив клопотання позивача про відкладення розгляду справи, оскільки ним не надано жодних доказів, що підтверджували б викладені у клопотанні обставини. Запис у протоколі про з`ясування думок сторін є стандартною технічною фразою і має на увазі не усіх сторін у справі, а лише присутніх у судовому засіданні, що повністю спростовує посилання скаржника.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу скаржника, що він не був позбавлений можливості подавати до суду свої заперечення та пояснення по суті викладених у оскаржуваній ухвалі обставин.
Суд критично ставиться, до посилань скаржника, на порушення принципу розумного строку, оскільки зупинення провадження у справі на підставі п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України не може розглядатися як порушення розумного строку, якщо є об`єктивні юридичні перешкоди для розгляду справи по суті. У даному випадку такі перешкоди є очевидними, а право на розгляд у розумний строк не є абсолютним і має збалансовуватися з вимогами якості правосуддя та законності судових рішень.
Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, які є підставою для її скасування чи зміни.
Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий    О.Ю. Береговий

Судді:    Т.Б. Сало 

О.С. Панасюк