РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2026 року 	м. Рівне	№460/3822/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Пилипюк Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник не прибув, відповідача: представник не прибув, третьої особи на стороні відповідача: представник не прибув, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом
 	Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 	
до	Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 	
 	про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -	

В С Т А Н О В И В:

03.03.2026 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулося в суд з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання неправомірними дій щодо винесення постанови про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн від 23.02.2026 та скасування постанови про накладення штрафу від 23.02.2026 за ВП №79133547.
Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 06.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження в адміністративній справі №460/3822/26; залучено в справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ОСОБА_1 ; розгляд справи вирішено провести за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, у відкритому судовому засіданні на 26.03.2026. 
В судове засідання 26.03.2026 сторони не прибули, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа не прибула, клопотань не подавала. 
В силу вимог частини третьої статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. 
Зважаючи на викладене, суд ухвалив про розгляд справи у відсутність учасників. 
Згідно з позовною заявою, вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області ґрунтуються на тому, що виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 у справі №460/5482/25 ОСОБА_1 проведено відповідний перерахунок пенсії, внаслідок якого розмір пенсії по інвалідності з 25.09.2024 обраховано із застосуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 2361,00 х 8 = 18888,00 грн, що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії. Станом на 25.02.2026 заборгованість за рішенням суду у справі №460/5482/25 обліковується в Реєстрі судових рішень за №821-7158. Доплата, що нарахована на виконання рішення за період з 25.09.2024 по 28.02.2026 становить 164 989,26 грн., виплату якої розпочато з 01.11.2025, з урахуванням норм Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №821 від 14.07.2025. Враховуючи викладене, позивачем в межах своїх повноважень вчинено всі необхідні дії для належного виконання рішення суду. Разом з тим, державним виконавцем на час прийняття рішення про накладення штрафу не встановлено жодної обставини, яка б свідчила на користь умисного невиконання рішення суду позивачем. Таким чином, постанова про накладення штрафу є необґрунтованою та підлягає скасуванню.
Згідно з відзивом на позов, Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України позовні вимоги не визнає. В основу своїх заперечень покликається на те, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №79133547 з примусового виконання виконавчого листа №460/5482/25 Рівненського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок і виплату основної пенсії ОСОБА_1 у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком щомісячно починаючи з 25.09.2024 до зміни законодавства або правового статусу та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум. 03.10.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання даного виконавчого листа та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. 16.01.2026 до Відділу надійшла скарга, яка адресована Прем`єр-міністру України щодо невиконання рішення суду у справі №460/5482/25 і 19.01.2026 державним виконавцем скеровано вимогу до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо надання інформації про виконання рішення суду. У відповідь на вимогу боржником повідомлено, що на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії № 956160142539, а сума нарахованої доплати за період з 24.09.2024 по 31.10.2025 становить 120975,54 грн. та буде виплачена після виділення коштів на ці цілі; Станом на 20.01.2026 рішення суду у справі №460/5482/25 перебуває на обліку в реєстрі судових рішень за №821-7158. 18 лютого 2026 року до Відділу надійшло звернення стягувачки, яке адресоване заступнику директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, щодо невиконання рішення суду у справі №460/5482/25. В межах виконавчого провадження №79133547, враховуючи те, що боржником не надано підтверджуючі документи щодо виконання рішення суду в повному обсязі, державним виконавцем 23.02.2026 винесено постанову про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штрафу у розмірі 5100 грн.
Третьою особою пояснення по суті позову не подавалися.
Дослідженням по справі доказів суд встановив таке.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 у справі №460/5482/25, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.08.2025, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії згідно з вимогами рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р(11)/2021, відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок і виплату основної пенсії ОСОБА_1 згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р (ІІ)/2021 відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком щомісячно починаючи з 25 вересня 2024 року до зміни законодавства або правового статусу ОСОБА_1 та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум (https://reyestr.court.gov.ua/Review/126956451). 
01.09.2025 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/5482/25 видано виконавчий лист про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок і виплату основної пенсії ОСОБА_1 згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р (ІІ)/2021 відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР у розмірі не менше восьми мінімальних пенсій за віком щомісячно починаючи з 25.09.2024 до зміни законодавства або правового статусу ОСОБА_1 та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум. 
Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Синюк І.В. від 03.10.2025 за заявою стягувача відкрито виконавче провадження №79133547 з примусового виконання виконавчого листа №460/5482/25, виданого 01.09.2025 Рівненським окружним адміністративним судом. Вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
16.01.2026 до Відділу надійшла скарга ОСОБА_1 , яка адресована Прем`єр-міністру України щодо невиконання рішення суду у справі №460/5482/25.
19.01.2026 державним виконавцем за №79133547 до боржника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області скеровано вимогу про негайне надання інформації щодо виконання судового рішення з наданням підтверджуючих документів. 
У відповідь на вимогу боржником 20.01.2026 повідомлено, що на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії № 956160142539. Сума нарахованої доплати за період з 24.09.2024 по 31.10.2025 становить 120975,54 грн. та буде виплачена після виділення коштів на ці цілі. Станом на 20.01.2026 рішення суду у справі №460/5482/25 перебуває на обліку в реєстрі судових рішень за №821-7158. 
18 лютого 2026 року до Відділу надійшло звернення ОСОБА_1 , адресоване заступнику директора Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо невиконання рішення суду у справі № 460/5482/25. 
Відповідно до цього, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ігнатолею В.С. 23.02.2026 у межах виконання виконавчого провадження №79133547, винесено постанову про накладення на боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штрафу на підставі статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» в сумі 5100,00 грн за невиконання рішення суду в повному обсязі.
Постанова мотивована тим, що боржником не надано доказів того, що рішення суду не виконано у повному обсязі з поважних причин, а також не надано доказів того, що боржником вжито будь-які заходи для повного і своєчасного виконання рішення суду. 
Вважаючи вказану постанову протиправною, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області звернулося в суд з позовом про її скасування.
Обґрунтовуючи свою позицію Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надало суду рішення про перерахунок пенсії ОСОБА_1 , яким підтверджено, що на виконання рішення суду 15.10.2025 проведено відповідний перерахунок, внаслідок якого розмір пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків ОСОБА_1 з 25.09.2024 обраховано із застосуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 2361,00 х 8 = 18888,00 грн. 
Також надано довідку про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії, якою підтверджено, що доплата, нарахована на виконання рішення за період з 25.09.2024 по 28.02.2026 становить 164989,26 грн. При цьому, у листопаді 2025 року ОСОБА_1 за додатковою відомістю виплачено борг на виконання рішення суду в сумі 8806,23 грн. та 8043,40 грн. та 5240, 80 грн. У грудні 2025 року ОСОБА_1 за додатковою відомістю виплачено борг на виконання рішення суду в сумі 7461,42 грн., а в лютому 2026 року - 1000 грн. Підтверджено, що виплата коштів на виконання судового рішення проводиться з урахуванням норм Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 №821. 
Стороною відповідача надано докази направлення до суду заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі №460/5482/25.
23.03.2026 Рівненським окружним адміністративним судом у справі №460/5482/25 постановлено ухвалу, якою задоволено заяву Львівського міжрегіонального управління міністерства юстиції України про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі №460/5482/25. Змінено спосіб і порядок виконання судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист Рівненського окружного адміністративного суду від 01.09.2025 по справі №460/5482/25, шляхом зміни заходу примусового виконання із зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок і виплату основної пенсії ОСОБА_1 на стягнення з ГУ ПФУ в Рівненській області на користь ОСОБА_1 невиплаченої заборгованості по пенсії за встановлений період у розмірі 120975,54 грн.(https://reyestr.court.gov.ua/Review/135058817). 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі джерела права.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені в Законі України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016.
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII).
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п.16 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII).
За правилами частини п`ятої статті 26 вказаного Закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону. 
А відповідно до частини шостої цієї статті, - за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
В свою чергу, за приписами частин першої-другої статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з частиною першою статті 75 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. 
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Суд зазначає, що накладення штрафу є заходом покарання, а тому можливість накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.
Таким чином, законодавець передбачає дві складові, які повинен здійснити державний виконавець перед тим, як застосувати до боржника штраф: по-перше, перевірити виконання рішення боржником та, по-друге, впевнитися, що рішення суду не виконане без поважних причин.
У постанові від 31.03.2021 у справі №360/3573/20 Верховний Суд зазначив, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Предметом спору у цій справі є правомірність винесення державним виконавцем постанови про накладення штрафу на боржника, відтак факт невиконання без поважних причин боржником рішення суду, невжиття заходів з метою виконання рішення суду, є суттєвою обставиною, яка впливає на правильність вирішення спору.
Суд встановив, що у відповідь на вимогу державного виконавця боржник повідомив про те, що на виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області проведено перерахунок основної пенсії ОСОБА_1 згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 №1-р (ІІ)/2021 відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №230/96-ВР у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, починаючи з 25.09.2024. Розмір пенсії по інвалідності ОСОБА_1 з 25.09.2024 обраховано із застосуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 2361,00 х 8 = 18888,00 грн, що підтверджується рішенням про перерахунок пенсії №956160142539, тобто належним чином. Сума нарахованої доплати за період з 24.09.2024 по 31.10.2025 становила 120975,54 грн. Станом на 20.01.2026 рішення суду у справі №460/5482/25 перебувало на обліку в реєстрі судових рішень за №821-7158 і передбачалося до виплати після виділення коштів на відповідні цілі. 
Таким чином, в матеріалах виконавчого провадження були наявні докази того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області вживаються відповідні заходи, спрямовані на виконання рішення суду.
За таких обставин суд доходить висновку, що державний виконавець передчасно прийняв постанову про накладення штрафу від 23.02.2026 у виконавчому провадженні №79133547.
Також суд зауважує, що накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області жодним чином не захищає права стягувача/пенсіонера.
Окрім цього, суд враховує, що визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.
У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону №1404-VIII, тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього. Поважними причинами невиконання рішення суду в розумінні норм Закону №1404-VIII можуть вважатися обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій. Крім цього, встановлення таких обставин як: невиконання судового рішення, наявність поважних причин такого невиконання, необхідно здійснювати в кожному конкретному випадку індивідуально. Обов`язок з`ясування цих обставин покладено на державного виконавця.
Притягаючи боржника до відповідальності за невиконання рішення у виконавчому провадженні і накладаючи на нього штраф, виконавець зобов`язаний ретельно дослідити всі обставини справи, зокрема належним чином перевірити факт невиконання боржником його обов`язків та встановити причини їх невиконання або неналежного виконання.
Верховний Суд у постанові від 07.11.2019 по справі №420/70/19 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. В залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
У постанові Верховного Суду від 21.01.2020 по справі №640/9234/19 суд дійшов висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.
Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови державного виконавця про накладення штрафу у виконавчому провадженні, останню винесено лише у зв`язку невиконанням судового рішення у повному обсязі та без з`ясування і оцінки причин. Будь-яких заходів щодо з`ясування та оцінки причин неповного виконання рішення суду відповідачем не вжито.
Разом з тим, суду слід зазначити, що постановою Кабінету Міністрів України № 821 від 14.07.2025, яка набрала законної сили 17.07.2025, було затверджено Порядок
здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень.
Згідно з пунктами 6-8 Порядку видатки на виплату перерахованих пенсій за рішенням суду здійснюються в межах бюджетних асигнувань відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України на відповідну мету, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, одержувачам, яких включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата.
Для забезпечення виплат за рішеннями суду, передбачених пунктами 5 і 6 цього Порядку, виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на зазначені цілі бюджетним асигнуванням відповідно до розпису державного бюджету/помісячного розпису доходів і видатків бюджету Пенсійного фонду України, які передбачені бюджетом Пенсійного фонду України на відповідний рік, але не більшій від належної до виплати суми, що обліковується в переліку.
Невиплачені протягом поточного бюджетного періоду суми нарахованих на виконання рішень суду сум пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці) за минулий час і перерахованих пенсій за рішенням суду виплачуються в наступному бюджетному періоді в межах встановлених бюджетних асигнувань у порядку, передбаченому пунктами 5-7 цього Порядку.
Як встановлено судом, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області на виконання рішення суду 15.10.2025 було проведено перерахунок внаслідок якого розмір пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків ОСОБА_1 з 25.09.2024 обраховано із застосуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність 2361,00 х 8 = 18888,00 грн. Відповідні суми виплати включено до переліку станом на 1 число місяця, що передує місяцю, в якому здійснюється виплата. У листопаді 2025 року ОСОБА_1 за додатковою відомістю виплачено борг на виконання рішення суду в сумі 8806,23 грн. та 8043,40 грн. та 5240, 80 грн. У грудні 2025 року ОСОБА_1 за додатковою відомістю виплачено борг на виконання рішення суду в сумі 7461,42 грн., а в лютому 2026 року - 1000 грн. 
Відповідно, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області підтверджено, що виплата коштів на виконання судового рішення проводиться з урахуванням норм Порядку здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 821 від 14.07.2025. 
Надаючи оцінку вжитих позивачем заходів щодо виконання рішення суду судом не встановлено наявності вини та умислу на навмисне невиконання рішення суду у цій справі з боку позивача.
Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для накладення на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області штрафу за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк судового рішення.
Судом встановлено, що позивач повідомляв відповідача про виконання рішення суду у добровільному порядку, надавши протокол перерахунку пенсії. Також пенсійним органом зазначено, що погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань.
Державним виконавцем в оскаржуваній постанові про накладення штрафу не надано мотивованого обґрунтування про визнання або не визнання причин невиконання рішення суду неповажними.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2021 у справі №560/594/20 зазначив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин, то наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.
В свою чергу, Верховний Суд в постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.10. 2021 у справі №360/4708/20 та від 13.10.2021 у справі №360/4705/20 зазначив, невиконання судового рішення Головним управління Пенсійного фонду України в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Встановлені обставини справи в їх сукупності свідчать, що невиконання рішення суду у повному обсязі в даному випадку обумовлене об`єктивними причинами, які не залежали і не залежать від позивача.
Поряд з цим, суд враховує, що з метою захисту інтересів стягувача державний виконавець наділений повноваженнями проводити перевірку виконання боржником рішень, що підлягають виконання відповідно до цього Закону, зокрема, одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб та інших учасників виконавчого провадження пояснення, довідки та іншу інформацію необхідну для проведення виконавчих дій (п.п.1,3 ч.3 ст.18 Закону №1404-VIII). 
Тобто, державний виконавець був зобов`язаний та мав провести перевірку виконання судового рішення боржником, оскільки підставою для накладення відповідного штрафу є саме невиконання рішення без поважних причин. 
У свою чергу, відповідачем до суду не було надано, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що державний виконавець, після надходження листа позивача, витребував від нього відповідні пояснення, довідки або ж розрахунок, які необхідні для перевірки виконання ним судового рішення. Будь-яких заходів щодо оцінки причини невиконання рішення суду відповідачем не вжито.
Враховуючи, що позивачем не виконано рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 у справі №460/5482/25, в частині проведення ОСОБА_1 виплати заборгованості за минулий період та в частині щомісячної виплати в повному обсязі пенсії у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з причин які не залежать від його волі, суд дійшов висновку, що державний виконавець, приймаючи постанову про накладення штрафу від 23.02.2026, не врахував усіх обставин справи. Відтак, постанова про накладення штрафу від 23.02.2026 ВП №79133547 не відповідає встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а відтак підлягає скасуванню.
При цьому, суд вважає, що визнання протиправною та скасування спірної постанови є достатнім заходом для захисту та відновлення порушеного права позивача, а тому підстави визнавати протиправними ще і дії державного виконавця по винесенню такої постанови відсутні. 
Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
При зверненні до суду позивачем, згідно платіжної інструкції №611 від сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Звернення ГУ ПФУ в Рівненській області з цим позовом до адміністративного суду зумовлене незгодою із рішенням Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за захистом своїх порушених прав та інтересів як сторона виконавчого провадження, а не як суб`єкт владних повноважень при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства.
Тобто у цьому спорі ГУ ПФУ в Рівненській області діє не як суб`єкт владних повноважень, а як сторона виконавчого провадження з вимогами до суб`єкта владних повноважень - Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо оскарження постанови державного виконавця цього відділу, винесеної в рамках виконавчого провадження.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про застосування положень частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та стягнення з відповідача на користь позивача судового збору.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31.05.2023 у справі №815/4246/17. 
Керуючись статтями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про накладення штрафу у виконавчому провадженні №79133547 від 23.02.2026, якою на Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області накладено штраф у розмірі 5100 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь Головного управлінню Пенсійного фонду України в Рівненській області судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повний текст рішення складений 26 березня 2026 року
Учасники справи:
Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) 
Відповідач - Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вул. Замкова, 29, м.Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 45813957) 

Суддя       Н.В. Друзенко