КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2026 року Київ справа № 320/2932/25
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу 
За позовом  ОСОБА_1 
до відповідача 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 
відповідача 2: Військової частини НОМЕР_1 
відповідач 3: Національна академія Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного
відповідач 4: Військова частина НОМЕР_2 
про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
Рух справи
Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з вимогами:
1. Визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі- ІНФОРМАЦІЯ_3 ) щодо ОСОБА_1 , що розпочалися з 20.11.2024, а також прийняте 22.11.2024 рішення у формі даних ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 , протиправними, рішення від 22.11.2024 ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ОСОБА_1 скасувати.
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби з підстави наявності у нього статусу невійськовозобов`язаного.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач стверджує про наявність у нього статусу невійськовозобов`язаного, який підтверджений відповідними записами в паспорті, в електронному військовому реєстрі та в його обліково-послужній картці. Позивач вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 не мав жодних законних підстав для здійснення щодо нього мобілізаційних заходів, адже особа, яка не є військовозобов`язаним, не підлягає взяттю на військовий облік та не може бути призвана за мобілізацією. Також зазначає, що дії працівників ТЦК, починаючи з 20.11.2024, є протиправними через спосіб їх здійснення. Звертає увагу суду, що працівники ТЦК не представилися та не проводили обов`язкову відео фіксацію за допомогою боді-камер, що є порушенням встановлених правил. Крім того, після затримання позивач був фактично ізольований: майже два тижні не мав зв`язку з родичами. Родичам також не змогли надати інформацію про його місцеперебування, попри звернення до підрозділів поліції. Усе це позивач розцінює як порушення його прав та незаконне позбавлення можливості повідомити про затримання і отримати правову допомогу.
Окремо позивач зазначає, що він не проходив військово-лікарську комісію та навпаки письмово відмовився від її проходження, посилаючись на свій статус невійськовозобов`язаного. Відтак він вважає, що рішення ВЛК від 22.11.2024 або було прийняте без його участі, або взагалі підроблене. Саме тому, на його думку, воно є завідомо протиправним і має бути скасоване. Позивач наголошує, що фактично дізнатись про свою мобілізацію він зміг лише після 16.12.2024, коли у військовій частині йому видали форму №5 від 16.12.2024. Усе вищезазначене позивач наводить як підстави для того, щоб суд визнав дії територіального центру комплектування та соціальної підтримки протиправними, скасував рішення ВЛК від 22.11.2024 і зобов`язав військову частину звільнити його зі служби, оскільки, на його переконання, сама мобілізація була неправомірною, а служба триває без жодних законних підстав.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення, зазначених в ухвалі, недоліків.
На виконання вимог ухвали суду, позивач, у строк встановлений судом, представник позивача подав заяву із викладенням своєї правової позиції.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено судове засідання.
ІНФОРМАЦІЯ_3 правом на подання відзиву не скористався.
У відзиві військова частина НОМЕР_1 обґрунтовує вимогу про відмову в задоволенні позову тим, що, на думку відповідача, мобілізація та зарахування позивача на військову службу були проведені належним чином і в межах чинного законодавства. Відповідач наголошує, що він не здійснював самостійної перевірки підстав для призиву позивача, оскільки така перевірка є виключною компетенцією територіальних центрів комплектування. До військової частини позивач був направлений згідно з офіційним списком, надісланим ІНФОРМАЦІЯ_3 , і тому командування діяло відповідно до наданих документів і до своїх повноважень. Після прибуття до частини позивача було зараховано до списків особового складу та призначено на посаду курсанта, що, на думку відповідача, свідчить про факт початку проходження військової служби в установленому порядку. В подальшому його було відправлено у службове відрядження до Академії Сухопутних військ для виконання службових обов`язків, що підтверджує реальне існування правовідносин військової служби, які не можуть бути припинені шляхом скасування наказів, що вже виконані. Військова частина також вказує, що висновок військово-лікарської комісії, на підставі якого позивача було визнано придатним до служби, не був оскаржений ні до суду, ні до Центральної ВЛК. У зв`язку з цим цей висновок вважається чинним і обов`язковим до виконання, а отже підстави для сумніву в законності призову відсутні.
Окремо відповідач наголошує, що закон не передбачає можливості звільнення зі служби на підставі «незаконного призову», на чому наполягає позивач. Звільнення можливе лише за підставами, прямо визначеними Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Скасування наказів про зарахування, які вже реалізовані, відповідач вважає неможливим, оскільки такі накази є актами разової дії, які вичерпали свою дію в момент виконання, а тому їх скасування не матиме юридичних наслідків. 
З огляду на викладене відповідач вважає, що позивач обрав неналежний спосіб судового захисту, оскільки навіть у разі скасування окремих наказів не відбулося б відновлення його прав та не припинилася б служба. На цій підставі військова частина просить суд повністю відмовити у задоволенні позову, вважаючи доводи позивача необґрунтованими, а вимоги такими, що суперечать закону і фактичним обставинам.
В судове засідання 26.02.2025 позивач та відповідачі не з`явились. Від відповідача - Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив та клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Також, в судове засідання прибув Котик Р.В., який діє на підставі довіреності на представництво, виданої позивачем. У зв`язку з відсутністю в Котика Р.В. статусу адвоката, не віднесення справи до категорії малозначних, на підставі вимог ч. 1 ст. 57 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), судом відмовлено в допуску його в якості представника позивача у суді. Судове засідання відкладено з метою повторного виклику позивача щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.
В судове засідання 19.03.2025 позивач (його уповноважений представник) та ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явились, заяв, клопотань на адресу суду не подано. Судом оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні. Зобов`язано відповідача 2 - військову частину НОМЕР_1 надати письмові пояснення з актуальною інформацією щодо перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в списках особового складу вказаної в/ч, а у разі тимчасового вибуття у відрядження, навчання чи виключення із списків, тощо - надати відповідні відомості. Витребувати докази (витяги з наказів по в/ч), які підтверджують вказані обставини. Витребувано у відповідача 1 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також у військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 належним чином засвідченні документи: постанову ВЛК, оформлену довідкою № 8631/15 (лист від 22.11.2024 № 8631), а також усіх документів, які стали підставою її винесення, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; накази (витяги з наказів) про призов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з мобілізацією, відправку його до місць подальшого несення служби, а також документи, які стали підставою їх винесення.  Витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) копії матеріалів особової справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
На адресу суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов лист з повідомленням, що вручити ухвалу та повістку про виклик у судове засідання не вбачається можливим позивачу, у зв`язку з тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2025 № 32 солдат ОСОБА_2 з 31 січня 2025 року виключений із списків особового складу частини та направлений до Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.
07.04.2025 в судове засідання позивач (його уповноважений представник) та ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явились, заяв, клопотань на адресу суду не подано. Протокольною ухвалою залучено як другого відповідача Національну академію Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного, у зв`язку з чим судове засідання відкладено.
Ухвалою судового засідання від 22.04.2025 повторно витребувано у відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також у військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 належним чином засвідченні документи: постанову ВЛК, оформлену довідкою № 8631/15 (лист від 22.11.2024 № 8631), а також усіх документів, які стали підставою її винесення, стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; накази (витяги з наказів) про призов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку з мобілізацією, відправку його до місць подальшого несення служби, а також документи, які стали підставою їх винесення. Витребувано в ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) копії матеріалів особової справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Витребувано в Національної академії Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного письмові пояснення з актуальною інформацією щодо перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в списках особового складу вказаної в/ч, а у разі тимчасового вибуття у відрядження, навчання чи виключення із списків, тощо - надати відповідні відомості. Витребувати докази (витяги з наказів по в/ч), які підтверджують вказані обставини. Розгляд справи - відкладено.
ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ) та Національною академією Сухопутних військ на виконання вимог ухвали суду, подано до суду витребувані документи.
Національною Академією Сухопутних Військ імені Гетьмана Петра Сагайдачного (далі - НА СВ П. Сагайдачного, НАСВ, Академія) на адресу суд подано відзив, яким позовні вимоги позивача вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки не стосуються повноважень НАСВ та не випливають із її дій чи рішень. НАСВ зазначає, що позивач оскаржує лише дії та рішення ІНФОРМАЦІЯ_5 , пов`язані з мобілізацією та проходженням ВЛК, а також вимоги до військової частини НОМЕР_1 щодо звільнення зі служби. Жодних претензій до Академії у позові не висунуто, тому її участь у справі є формальною та необґрунтованою. Академія підкреслює, що за законом не має повноважень призивати громадян, проводити мобілізаційні заходи чи визначати придатність до військової служби ці функції покладені виключно на ТЦК. Відповідно, вона не може відповідати за дії, які позивач вважає протиправними. Також відповідач вказує, що позивача було виключено зі списків його особового складу 11.04.2025 у зв`язку з переведенням до військової частини НОМЕР_2 . Тому Академія не має повноважень щодо його подальшої служби чи можливого звільнення. Оскільки позовні вимоги не стосуються діяльності НАСВ, вона не є належним відповідачем і просить суд відмовити у задоволенні позову.
В судове засідання 14.05.2025 учасники справи (їх представники) не з`явились. Протокольною ухвалою судового засідання від 14.05.2025 залучено другого відповідача - Військову частину НОМЕР_2 , зобов`язано надати письмові пояснення з актуальною інформацією щодо перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в списках особового складу вказаної в/ч, а у разі тимчасового вибуття у відрядження, навчання чи виключення із списків, тощо - надати відповідні відомості. Витребувано докази (витяги з наказів по в/ч), які підтверджують вказані обставини. Відкладено підготовче судове засідання.
Ухвалою від 04.06.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. На адресу суду від Військової частини НОМЕР_2 надійшов лист з повідомленням, що позивач проходить військову службу та перебуває у списках військової частини НОМЕР_2 .
В судове засідання 26.06.2025 учасники справи (їх представники) не з`явились.
Протокольною ухвалою судового засідання від 26.06.2025 судовий розгляд справи відкладено.
Військова частина НОМЕР_2 правом на подання відзиву не скористалась.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи на підставі ч. 4 ст. 229 КАС, фіксування судового засідання від 18.07.2025 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, судовий розгляд справи відкладено.
В судове засідання 26.08.2025 учасники справи (їх представники) не з`явились. Позивач був належним чином повідомлений про судовий розгляд через командування в/ч НОМЕР_2 , про що свідчить його розписка. Також, командування в/ч НОМЕР_2 повідомило про залучення військового підрозділу в якому прохить військову службу позивач до відсічі збройної агресії та високу інтенсивність бойових дій.
Протокольною ухвалою судового засідання від 26.08.2025 подальший розгляд справи вирішено здійснювати в порядку письмового провадження.
На адресу суду від Військової частини НОМЕР_2 надійшов лист від 04.09.2025 з повідомленням, що молодший лейтенант ОСОБА_1 з 12.04.2025 проходить військову службу на посаді командира інженерно-позиційного взводу інженерно-саперної роти військової частини НОМЕР_2 Військова частина НОМЕР_2 є окремим штурмовим полком та у повному складі включена до Угруповання Об?єднаних сил по відбиттю збройної агресії російської федерації й виконує завдання в районах проведення бойових дій в Сумській, Харківській та Донецькій областях. У зв`язку із неможливістю передати фізично у короткі строки оригіналу повістки про виклик до суду військовослужбовця через значні відстані між розташуванням у різних областях управлінських та бойових підрозділів військової частини, велику інтенсивність бойових дій та небезпеку під час пересування автошляхами у районах розосередження підрозділів, направлено скан-копію повістки із підписом позивача про ознайомлення щодо виклику до суду.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.11.2025 для повного та об`єктивного розгляду справи від відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_5 витребувано інформація з АІТС «Оберіг» щодо взяття, зняття та виключення з військового обліку позивача за період, починаючи з 17.02.2012, а також щодо використання нагрудних відеореєстраторів під час мобілізації позивача.
На виконання вимог ухвали суду представником відповідача направлено лист-повідомлення, відповідно до якого вбачається, що до АІТС «ОБЕРІГ» занесені дані починаючи з 04.10.2023 року, відомості щодо перебування на військовому обліку до вказаної дати (паперова облікова картка) мають бути наявні в ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 ). Також зазначено, що відповідно до положення Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 532 інформація зберігається на сервері зберігання відеозаписів. Строк зберігання інформації становить 30 днів з дати завантаження.
З метою з`ясування всіх обставин у справі, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2025 витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_8 відомості щодо взяття, перебування, зняття та виключення з військового обліку ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), починаючи з 17.02.2012.
На виконання вимог ухвали суду, ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 ) направлено лист-повідомлення, відповідно до якого вбачається, що з єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів убачається, що облікову картку позивача створено 04.10.2023 у межах первинного формування Реєстру відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Взяття позивача на військовий облік відбулося автоматично на підставі даних про його зареєстроване місце проживання у Солом`янському районі м. Києва. Інших відомостей чи документів щодо позивача, зокрема про проходження медичного огляду або зміну статусу за станом здоров`я, у ІНФОРМАЦІЯ_9 не міститься. позивач перебував на військовому обліку у вказаному ТЦК та СП до моменту взяття його на облік у ІНФОРМАЦІЯ_10 22.11.2024. Зазначене підтверджується паперовою обліково-послужною карткою, в якій відсутні записи, внесені ІНФОРМАЦІЯ_7 , та яка містить відомості про визнання позивача у 2013 році непридатним до військової служби у мирний час і обмежено придатним у воєнний час, що не свідчить про його виключення з військового обліку. Звертає увагу суду, що позначка «невійськовозобов`язаний» у електронному військово-обліковому документі (додаток «Резерв+») пов`язана з призовом позивача на військову службу під час мобілізації, внаслідок чого він набув статусу військовослужбовця та втратив статус військовозобов`язаного.
Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 з 17.02.2012 року був взятий на військовий облік призовників ІНФОРМАЦІЯ_11 .
17.04.2013 медичною комісією ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_1 визнаний непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час та переданий на військовий облік військовозобов?язаних.
Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_13 особова справа призовника - ОСОБА_1 знищена за закінченням термінів зберігання.
04.10.2023 позивача взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_9 унаслідок первинного наповнення (формування) Реєстру відповідно до частини першої статті 13 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", у зв`язку з реєстрацією його місця проживання на території Солом`янського району м. Києва. 
Надалі позивача взято на військовий облік за місцем його фактичного перебування ІНФОРМАЦІЯ_1 .
22.11.2024 проведено медичний огляд військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 за результатами якого він визнаний придатним до військової служби, (довідка військово-лікарської комісії № 8631/15) та був призваний на військову службу під час мобілізації.
Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 329 від 23.11.2024, позивача вирішено вважати призваним на військову службу за призовом по мобілізації на особливий період та направлено у розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 .
Згідно Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (яка підпорядкована військовій частині НОМЕР_4 ) від 23.11.2024 №337 позивача зараховано до списків особового складу, постановлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду курсанта , шпк солдат. 
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2025 № 22 позивача направлено у відрядження з 22.01.2025 по 25.02.2025 до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного з метою проходження вступних тестів на підготовку в навчальному батальйоні резерву офіцерського складу.
Наказом начальника Національної академії (по стройовій частині) від 10.02.2025 № 55 позивача зараховано до списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного. 
Наказом начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) від 08.04.2025 № 353 позивача призначено на посаду командира кулеметного взводу роти вогневої підтримки штурмового батальйону військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з чим, наказом начальника Національної академії (по стройовій частині) від 11.04.2025 № 111 позивача було виключено зі списків особового складу Національної академії та він вибув до нового місця служби.
Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 12.04.2025 № 110 позивача призначено на посаду командира взводу роти вогневої підтримки штурмового батальону та зараховано до списків особового складу.
З 01.06.2025 позивач, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №163 від 01.06.2025, вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою командира інженерно-позиційного взводу інженерно-саперної роти.
Не погоджуючись з діями ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо ОСОБА_1 , що розпочалися з 20.11.2024, а також з прийнятим від 22.11.2024 рішенням у ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування
Згідно з частиною другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Відповідно до статті 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку з військовою агресією російською федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє досі.
Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» (далі - Указ № 69/2022) постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
За приписами п. 2 Указу № 64/2022 військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-ХІІ, в редакції чинній на момент спірних правовідносин).
Згідно з статтею 1 Закону № 3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону № 3543-ХІІ, з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII, в редакції чинній на момент спірних правовідносин) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Частиною 10 ст. 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з ч. 6 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" розрізняють наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом № 3543-XII.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-XII початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Статтею 22 Закону № 3543-XII встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Згідно з частиною 1 статті 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: 1) заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку; 2) визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін 6-12 місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії); 3) жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці; 4) жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України; 5) жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років; 6) жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину, хвору на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність; 7) жінки та чоловіки, на утриманні яких перебуває повнолітня дитина, яка є особою з інвалідністю I чи II групи; 8) усиновлювачі, на утриманні яких перебуває дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років; 9) зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду; 10) опікун особи, визнаної судом недієздатною; 11) які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи; 12) які мають дружину (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю III групи, встановленої внаслідок онкологічного захворювання, відсутності кінцівок (кінцівки), кистей рук (кисті руки), стоп ніг (стопи ноги), одного з парних органів, або за наявності у особи з інвалідністю III групи онкологічного захворювання, психічного розладу, церебрального паралічу або інших паралітичних синдромів; 13) які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю; 14) члени сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи; 15) жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років і чоловіка (дружину), який (яка) проходить військову службу за одним із видів військової служби, визначених частиною шостою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"; 16) керівники міністерств та їх заступники, керівники державних органів, органів державного управління, юрисдикція яких поширюється на всю територію України; 17) народні депутати України, депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим; 18) судді, судді Конституційного Суду України, члени Вищої ради правосуддя, члени Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівник служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступник, дисциплінарні інспектори Вищої ради правосуддя; 19) Уповноважений Верховної Ради України з прав людини; 20) Голова та інші члени Рахункової палати; 21) працівники органів військового управління (органів управління), військових частин (підрозділів) Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, апарату Міністерства внутрішніх справ України та експерти установ експертної служби Міністерства внутрішніх справ України; 22) дипломатичні службовці, які займають дипломатичні посади, Міністерства закордонних справ України, а також особи, які мають дипломатичний ранг Надзвичайний і Повноважний Посол; 23) державні службовці, які готують висновки до проектів нормативно-правових актів, проводять їх фахову, наукову, юридичну експертизу та/або експертизу прийнятих нормативно-правових актів, державні службовці, які безпосередньо виконують функції із забезпечення кібербезпеки, кіберзахисту та безпеки інформаційних технологій, роботи з розроблення програмного забезпечення, адміністрування баз даних, впровадження та підтримки новітніх інформаційно-комунікаційних технологій в органах, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; 24) інші військовозобов`язані або окремі категорії громадян у передбачених законом випадках.
Частиною 3 статті 23 Закону №3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: 1) здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури; 2) наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки; 3) жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час проведення антитерористичної операції з числа: військовослужбовців або працівників утворених відповідно до законів України військових формувань, що захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення; працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції та загинули або пропали безвісти під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її проведення; осіб, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів; осіб, які загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії з утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами; 4) жінки та чоловіки, чиї близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або зникли безвісти за особливих обставин під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану; 5) члени сімей (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) осіб, яким посмертно присвоєно звання Герой України за громадянську мужність, патріотизм, героїчне відстоювання конституційних засад демократії, прав і свобод людини, самовіддане служіння Українському народові, виявлені під час Революції Гідності (листопад 2013 року - лютий 2014 року); 6) особи, стосовно яких у визначеному законом порядку встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України. Такі особи можуть бути призвані на військову службу за їх згодою.
Частиною 7 статті 23 № 3543-ХІІ перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.
Згідно з пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі - Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
За пунктом 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють контроль за проведенням на підприємствах, у закладах освіти роботи з ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час.
Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі - Порядок №1487), районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них тощо.
Пунктами 80-81 Порядку №1487 встановлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до затверджених розпорядженнями голів відповідних районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, міських голів планів щороку (у тому числі позапланово) перевіряють стан військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, а також на підприємствах, в установах та організаціях, в яких працюють військовозобов`язані, які заброньовані за цими органами, підприємствами, установами та організаціями на період мобілізації та на воєнний час, а також військовозобов`язані, яким видані мобілізаційні розпорядження. Решта державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій перевіряються один раз на чотири роки.
Взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пункті 15 цього Порядку). При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 20 цього Порядку.
Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, підрозділи Служби зовнішньої розвідки беруть на військовий облік, знімають або виключають з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у яких відсутні військово-облікові документи, лише після відновлення зазначених документів.
В той же час додатком № 2 до Порядку №1487 є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Правила), пунктом 1 яких встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні, зокрема:
- перебувати на військовому обліку за місцем роботи (навчання) - в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності;
- не змінювати місце проживання з моменту оголошення мобілізації та у воєнний час без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів СБУ, Служби зовнішньої розвідки - без дозволу відповідного керівника);
- особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560, в редакції чинній на момент вчинення спірних правовідносин).
Частиною 1 пункту 27 розділу 2 Порядку № 560 встановлено, що до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів, під час мобілізації громадяни викликаються з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.
Пунктом 74 Порядку № 560 встановлено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу (далі - ВЛЕ) в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 р. за № 1109/15800 (далі - Положення № 402, Положення про ВЛК).
Згідно пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це:
медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;
встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
ВЛК приймають постанови у тому числі на виїзних засіданнях та, в окремих випадках (лікування за кордоном) - дистанційно.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.
Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу 1 Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом.
До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.
Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення".
Згідно підпункту 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Положеннями підпункту 2.5.1 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ІНФОРМАЦІЯ_14 ; ВЛК Сухопутних військ Збройних Сил України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
ЦВЛК має право розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України (абзац 15 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402).
Відповідно до підпункту 2.4.4 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402 на ВЛК регіону покладаються обов`язки, зокрема, з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності; розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.
Постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку (підпункт 2.4.10 пункту 2.4 глави 2 розділу І Положення № 402).
Разом з тим, згідно із пунктами 3.3 та 3.4 глави 3 розділу І Положення № 402 скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних ВЛК подаються до штатних ВЛК згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 "Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення".
Штатні ВЛК перевіряють відповідність прийнятих позаштатними ВЛК постанов встановленому діагнозу та вимогам цього Положення, на підставі доданих до звернення оригіналів медичних документів або належним чином завірених їх копій, а також наявних медичних записів та висновків у відповідних реєстрах електронної системи охорони здоров`я.
Скарги на дії (бездіяльність) чи постанови ВЛК районних (міських) ТЦК та СП подаються за підпорядкованістю до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_15 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , ІНФОРМАЦІЯ_20, ІНФОРМАЦІЯ_18.
Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (ІНФОРМАЦІЯ_19, ІНФОРМАЦІЯ_16 , ІНФОРМАЦІЯ_18, оскаржуються в штатних ВЛК.
Дії (бездіяльність), рішення, прийняті за результатами розгляду звернень ВЛК регіону, оскаржуються в ЦВЛК.
У разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.
З аналізу наведених норм Положення № 402 слідує, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, передбачених пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402, зокрема, з метою визначення ступеня придатності до військової служб, за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК. До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК або до суду.
Пунктом 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення 402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); військовослужбовців до військової служби; військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю.
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я.
Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі - МКХ-10).
Відповідно до п. 88 Порядку № 560 на основі результатів проведення медичного огляду та професійно-психологічного відбору резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, у територіальному центрі комплектуванні та соціальної підтримки під особистий підпис вручається повістка щодо призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.
Відповідно до пункту 12.1 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року №170, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється наказами посадових осіб, визначених пунктом 225 Положення № 1153/2008.
Згідно з абзацом другим пункту 225 Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону № 2232-XII у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Пунктом 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-XII встановлено, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: 
2) під час дії воєнного стану: а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; б) за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі; г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу); з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.
Приписами частини 7 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Оцінка аргументів учасників справи та висновки суду
Основні доводи позивача на обґрунтування рішення щодо протиправності його призову на військову службу зводяться до наявності в нього статусу "невійськовозобов`язаного", а також порушення відповідної процедури, зокрема, проходження ВЛК.
Щодо наявності у нього статусу "невійськовозобов`язаного" позивач покликається на відповідний запис в паспорті від 28.08.2014 зроблений ІНФОРМАЦІЯ_17 , а також на запис від 28.11.2024 "знятий з обліку на підставі абз. 4 ч. 5 пп. 2 ст. 37 ЗУ ПВО і ВС" в обліково-послужній картці, зроблений цим же РВК.
Надаючи оцінку правомірності дій з направлення позивача для проходження ВЛК суд зазначає таке.
Насамперед, необхідно зазначити, що законодавство (як на час направлення на ВЛК та і надалі) не містить такої категорії як "невійськовозобов`язаний".
Підстави для зняття з військового обліку військовозобов`язаних (станом на час виникнення спірних правовідносин) визначались п. 2 ч. 5 ст. 37 "Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Верховний Суд у постанові від 21.05.2025 у справі № 280/2880/24 виснував, що законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку. З аналізу положень Закону № 2232-XII висновується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
Матеріали справи не містять доказів прийняття уповноваженими органами військового управління рішення саме про виключення позивача з військового обліку.
Суд підкреслює, що правовий статус особи щодо її належності або неналежності до військовозобов`язаних визначається виключно на підставі офіційних документів військового обліку (військовий квиток, тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів).
Отже, сам по собі штамп у паспорті, проставлений під час дії попередній редакції законодавства, не є належним доказом статусу "невійськовозобов`язаного" та не може бути підставою для ухилення від виконання військового обов`язку або невиконання вимог ТЦК та СП, зокрема проходження ВЛК.
Водночас помилковим є покликання в позові на наявність запису «категорія обліку: не військовозобов`язаний» в витягу з додатку «Резерв+» оскільки такий запис пояснюється призовом позивача на військову службу, з моменту якого особа втрачає статус військовозобов`язаного.
З приводу взяття на військовий облік позивача відповідачем за його фактичним місцезнаходженням суд відзначає, що зазначене врегульовувалося абзацом 11 пункту 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою КМУ від 23.02.2022 № 154, про те що відповідні ТЦК та СП здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).
Щодо непроведення (формального проведення) ВЛК суд зазначає, що відповідачем надано довідку № 8631/15 з якої вбачається, що Тернопільською міською позаштатною постійно діючою комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 проведено медичний огляд 22.11.2024 позивача, виявлено у нього низку захворювань та констатовано його придатність до військової служби.
Також, надано картку обстеження та медичного огляду позивача № 9155, яка містить підписи відповідних лікарів, членів, секретаря та голови ВЛК, а також відповідні печатки. При цьому, наявний запис про відмову від підпису позивача в присутності голови ВЛК.
Позивачем, не надано будь-яких доказів на підтвердження заявлених доводів щодо підробки вказаних документів.
Поряд з цим, суд звертає увагу також на те, що відповідна ВЛК відноситься до позаштатних, проте доказів оскарження постанови до ВЛК обласної ТЦК та СП, штатної ВЛК, матеріали справи не містять.
Таким чином, підстав для скасування оскаржуваної постанови ВЛК відсутні.
Щодо доводів про визнання протиправними дій, які передували проведення ВЛК та мобілізації позивача, суд відзначає, що такі в прохальній частині позову сформульовано не конкретно, внаслідок чого судом позовна заява залишалася без руху. Проте, зазначений недолік не був усунутий ні до відкриття провадження у справі, ні на пізніших стадіях процесу.
Водночас, судом вживались заходи щодо витребування у відповідача відеозаписів з приладів і технічних засобів, що мають функції відеофіксації, проте, згідно отриманої відповіді такі записи відсутні через сплив 30 денного строку їх зберігання (який сплив до звернення з даним позовом).
Слід підкреслити, що таке повідомлення відповідача не суперечить вимогам Інструкції із застосування територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- та відеофіксації, затвердженої 
Наказом Міністерства оборони України 06 серпня 2024 року № 532.
Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що описані позивачем дії працівників ТЦК та СП містять у собі ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 146-1 КК України (доказів вчинення чого матеріали справи не містять), реагування на які не здійснюється в порядку адміністративного судочинства.
Між цим, щодо вимог позивача про зобов`язання звільнити його з військової служби, суд вважає недоцільним аналізувати «незворотність мобілізації» в контексті висновків про застосування норм матеріального права, висладених Верховним Судом у постанові від 05 лютого 2025 року у справі №160/2592/23, оскільки позивачем у цій справі не оскаржується накази ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.11.2024 № 329 та Військової частини НОМЕР_1 (яка підпорядкована військовій частині НОМЕР_4 ) від 23.11.2024 №337 стосовно призову на військову службу та зарахування до списків особового складу.
З огляду на наведене, суд дійшов переконання, що позов задоволенню не підлягає.
Беручи до уваги результати судового розгляду, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не здійснюється.
Керуючись статтями 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:

1. У задоволенні адміністративного позову - відмовити. 
2. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення та набирає законної сили в порядку встановленому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя      Сас Є.В.