Справа № 202/6254/25
Провадження № 2/202/670/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:
головуючого судді Недобитюк Н.В.
за участю секретаря судового засідання Іващенко І.В.,
за участю: представника позивача Махоніної О.В., представника відповідача 1 - Усольцева А.О., представника відповідача 2 - Салькової І.А., представника третьої особи Олійник Ю.М. - в залі суду,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ БУД» до ОСОБА_1 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпровська міська рада, про визнання припиненим права оренди земельної ділянки, визнання права оренди земельної ділянки, зобов`язання здійснити державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, –
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ БУД» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа: Дніпровська міська рада, в якому просить: Визнати припиненим право оренди земельної ділянки кадастровий номер: 1210100000:04:078:0094, площею 1,2775 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , орендаря ОСОБА_1 та усіх інших прав та обов`язків за Договором оренди земельної ділянки від 04.11.2002р., Додатковим договором від 13.12.2012р; визнати за ТОВ «ПРЕСТИЖ БУД» право оренди вказаної земельної ділянки та усіх інших прав та обов`язків сторони Орендаря за вказаними договорами; зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур здійснити за ТОВ «ПРЕСТИЖ БУД» державну реєстрацію права оренди земельної ділянки; стягнути судові витрати з відповідача.
Позиція Позивача обґрунтована тим, що 04.05.2020 року ТОВ «Престиж Буд» набуло у власність об`єкт нерухомого майна (будівлі та споруди площею 5715,5 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом передачі нерухомого майна до статутного капіталу його учасником ОСОБА_2 . Попередньо ОСОБА_2 придбав це майно у ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу від 24.04.2020. Вказаний об`єкт розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 1210100000:04:078:0094, право оренди якої зареєстровано за Відповідачем 1 ОСОБА_1 . Позивач вказує, що відповідно до ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, при переході права власності на будівлю автоматично переходить право користування земельною ділянкою на тих самих умовах. 
02.06.2020 ОСОБА_1 надала нотаріальну згоду на вилучення ділянки на користь Позивача. Позивач намагався оформити право через Дніпровську міську раду, яка допустила протиправну бездіяльність, що встановлено рішенням ДОАС від 22.07.2024 у справі №160/7446/24, а згодом на сесії 23.04.2025 не прийняла рішення про передачу ділянки. Після цього Позивач звернувся до Відповідача 2 за державною реєстрацією свого права оренди на підставі переходу права власності, проте 16.05.2025 отримав відмову державного реєстратора, мотивовану тим, що право вже зареєстровано за іншою особою ( ОСОБА_1 ). Враховуючи відмову реєстратора та бездіяльність Дніпровської міської ради, Позивач обрав судовий спосіб захисту шляхом визнання права та припинення правовідношення попереднього орендаря.
Відповідач 1 ( ОСОБА_1 ) 19.11.2025 подала до суду заяву про визнання позову. У своїй заяві вона підтвердила факт продажу нерухомого майна та вказала, що відповідно до законодавства до ТОВ «ПРЕСТИЖ БУД» перейшло право користування земельною ділянкою на тих самих умовах. Також Відповідач 1 зазначила, що ще 02.06.2020 склала нотаріальну заяву про згоду на вилучення ділянки зі свого користування. Позовні вимоги вона визнає у повному обсязі та просить розглядати справу за її відсутності.
Щодо позиції Відповідача 2 (Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради), суд констатує, що відзив на позовну заяву було подано з порушенням встановлених процесуальних строків, у зв`язку з чим ухвалою суду від 16.03.2026 його залишено без розгляду. Справа розглядається за наявними матеріалами.
Третя особа (Дніпровська міська рада) у наданих письмових поясненнях просила відмовити в задоволенні позову. Свою позицію міська рада мотивує тим, що органи місцевого самоврядування діють як представницькі органи власника землі. Проєкт рішення про передачу ділянки не набрав достатньої кількості голосів депутатів 23.04.2025, що є реалізацією дискреційних повноважень ради. На думку Третьої особи, права позивача не порушені, а обраний спосіб захисту є неефективним та таким, що не відповідає закону, оскільки суд не може перебирати на себе повноваження органів місцевого самоврядування.
Спростовуючи доводи Третьої особи, представник Позивача у своїх запереченнях наголосив, що спір є приватноправовим і стосується цивільних прав на земельну ділянку, які перейшли в силу імперативних норм закону (принцип superficies solo cedit). Визнання права оренди судом з одночасним припиненням права попереднього орендаря є єдиним ефективним способом захисту, що повністю узгоджується зі сталою практикою Великої Палати Верховного Суду.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 27.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 
Ухвалою суду від 07.11.2025 витребувано докази від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР. 
Ухвалою суду від 16.03.2026 відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи про закриття провадження у справі, залишено без розгляду відзив Відповідача 2 та відповідь на відзив Позивача через пропуск процесуальних строків. 
Ухвалою від 16.03.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. 
У судовому засіданні 30.03.2026 представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача 1 підтримав заяву про визнання позову. Представник відповідача 2 та третьої особи заперечувала проти задоволення позову.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.
Між Дніпропетровською міською радою та ОСОБА_1 було укладено Договір оренди земельної ділянки від 04.11.2002 р., посвідчений приватним нотаріусом Сусловою Н.Б., реєстровий № 3252, та Додатковий договір від 13.12.2012р., посвідчений приватним нотаріусом Сусловим М.Є., реєстровий №2509 щодо земельної ділянки площею 1,2775 га з кадастровим номером 1210100000:04:078:0094, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
24.04.2020 року ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу, посвідчений нотаріусом Білаковським К.О., реєстровий номер №176 відчужила розташовані на цій земельній ділянці будівлі та споруди загальною площею 5715,5 кв.м. на користь ОСОБА_2 .
04.05.2020 року ОСОБА_2 , як учасник ТОВ «ПРЕСТИЖ БУД», передав вказане нерухоме майно до статутного капіталу Товариства (Акт приймання-передачі, посвідчений нотаріусом Кухтіною В.В., реєстрові номери № 1120, 1121). За ТОВ «ПРЕСТИЖ БУД» було зареєстровано право власності на об`єкт нерухомого майна, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.05.2020.
Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав № 425996736 від 08.05.2025 року, земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:04:078:0094 зареєстрована за територіальною громадою в особі Дніпровської міської ради (запис про право власності № 37129416). При цьому в Реєстрі міститься актуальний запис № 37129869 про право оренди вказаної ділянки за ОСОБА_1 зі строком дії до 07.08.2027 року.
Відповідно до Акту обстеження земельної ділянки № 6/16-1222 від 28.12.2022 року, проведеного комісією у складі представників Департаменту по роботі з активами ДМР, встановлено, що на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 розташовані капітальні будівлі та споруди, власником яких згідно з даними Реєстру є ТОВ «ПРЕСТИЖ БУД». В акті також зафіксовано наявність нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_1 від 02.06.2020 року про надання згоди на вилучення земельної ділянки на користь Позивача.
Судом встановлено, що Позивач звертався до міського голови з клопотанням про передачу земельної ділянки в оренду на підставі ст. 123 Земельного кодексу України. Також Відповідач 1 ОСОБА_1 зверталася до Департаменту по роботі з активами ДМР із заявою (вх. № 13/6212 від 10.09.2021), в якій просила достроково припинити діючий договір оренди у зв`язку з відчуженням нерухомого майна, вказуючи, що вона вже тривалий час не використовує ділянку, проте змушена залишатися учасником податкових правовідносин.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 р. у справі №160/7446/24 визнано протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради та зобов`язано раду прийняти рішення щодо передачі ділянки Позивачу. Однак на 65-й сесії міської ради 23.04.2025р. проєкт рішення не набрав голосів, а документи були списані до архіву (лист № 7/9-368 від 08.05.2025).
Надалі, 16.05.2025 року державним реєстратором Мелай А.В. було винесено рішення № 78941780 про відмову у проведенні реєстраційних дій за заявою Позивача. Відмова мотивована тим, що заявником подано документи на право оренди, яке вже зареєстровано в Державному реєстрі за іншою особою – ОСОБА_1 , а факт набуття права оренди саме за Позивачем реєстратором не встановлено.
02.06.2020 року ОСОБА_1 склала нотаріально посвідчену заяву, посвідчена нотаріусом Білаковським К.О., реєстровий номер № 245, якою надала згоду на вилучення з її строкового платного користування вказаної земельної ділянки на користь ТОВ «Престиж Буд». Проте, 26.06.2020 р. право оренди земельної ділянки було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав за ОСОБА_1 (нотаріус Літаш І.П., строк дії до 07.08.2027).
На виконання ухвали Індустріального районного суду міста Дніпра від 07.11.2025 року, Відділом реєстрації майнових прав Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР було надано відповідь від 15.12.2025 № 01.1-19/1690. Зазначеним листом на адресу суду направлено копію рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій № 78941780 від 16.05.2025 року, прийнятого державним реєстратором Мелай А.В. за заявою ТОВ «Престиж Буд» від 13.05.2025 (реєстраційний номер 66886477). Зі змісту наданих доказів судом встановлено, що підставою для відмови стало те, що право оренди на вказану земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі за іншою особою – ОСОБА_1 , а документи, подані Позивачем, на думку реєстратора, не давали змоги встановити факт набуття ним права оренди.
Судом досліджені надані Департаментом копії реєстраційних документів у їх сукупності з іншими матеріалами справи, що дозволило повно та всебічно встановити обставини виникнення спору та причини юридичної перешкоди у реалізації Позивачем своїх прав.
Відповідно до ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи. Статті 77-81 ЦПК України визначають правила належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, а також обов`язок доказування.
Згідно з частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналогічний обов`язок передбачений частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якою висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлений Земельним кодексом України. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язаний передати земельну ділянку у власність або користування набувачу в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі – це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі ст. 6 цього Закону орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про оренду землі» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.
Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 123 ЗК України). Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу (ст. 124 ЗК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Згідно з ч. 14 ст. 46 вказаного Закону, не пізніш як на другій сесії затверджується регламент роботи відповідної ради.
Згідно з ч. 11 ст. 120 Земельного кодексу України, якщо об`єкт нерухомого майна розміщений на земельній ділянці державної або комунальної власності, що не перебуває у користуванні, набувач такого об`єкта нерухомого майна зобов`язаний протягом 30 днів з дня державної реєстрації права власності на такий об`єкт звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу йому у власність або користування земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі.
Відповідно до частини 4 статті 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України «Про оренду землі», у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта на праві оренди, до набувача такого об`єкта одночасно переходить право оренди земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) зазначеного об`єкта, розміщеного на земельній ділянці, крім випадків, визначених частиною четвертою цією статті, а також з урахуванням вимог частини шістнадцятої статті 120 Земельного кодексу України. Волевиявлення орендодавця, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди із зазначенням нового орендаря земельної ділянки не вимагаються.
Відповідно до ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку від відчужувача до набувача.
Крім того, суд враховує правовий висновок, викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі №910/18560/16 (провадження № 12-143гс18), де зазначено, що чинне законодавство передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі. Об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій він розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) виснувала, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, право власності або право користування земельною ділянкою у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Окрім цього у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20), наголошено на принципі «superficies solo cedit» (збудоване приростає до землі). Суд вказав, що нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, а отже особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування земельною ділянкою.
Крім того, згідно з висновком Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, який викладений у постанові від 09 лютого 2022 року по справі № 914/3250/20, згідно з яким при виникненні в іншої особи права власності на будівлю право попереднього власника або користувача землею припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Новий власник набуває право оренди за чинним договором оренди автоматично, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні.
Щодо позовних вимог до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (Відповідача 2) про зобов`язання здійснити державну реєстрацію права оренди, суд зазначає наступне.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень – це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. У контексті спірних правовідносин документом, що підтверджує перехід майнового права на оренду землі відповідно до ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, є безпосередньо договір купівлі-продажу будівель, розташованих на цій ділянці.
Більше того, відповідно до частини 4 статті 31-6 Закону, державна реєстрація переходу права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, що розміщений на земельній ділянці будь-якої форми власності, яка перебувала у користуванні (на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію) відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, проводиться одночасно із державною реєстрацією переходу права користування такою земельною ділянкою від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до його набувача.
Як було встановлено судом вище, Дніпровська міська рада вже реалізувала своє право власника щодо розпорядження спірною земельною ділянкою, уклавши відповідні договори із ОСОБА_1 . Оскільки ОСОБА_1 відчужила будівлі, право оренди автоматично перейшло до нового власника нерухомості – ТОВ «ПРЕСТИЖ БУД» у тому ж самому обсязі та на тих самих умовах.
З огляду на те, що перехід права оренди відбувся автоматично в силу прямої вказівки закону і не потребує додаткового волевиявлення орендодавця, державний реєстратор Департаменту під час розгляду заяви Позивача мав керуватися цим принципом та приписами статті 31-6 Закону. Натомість, відмова у проведенні реєстраційних дій, мотивована виключно наявністю у Реєстрі запису про попереднього орендаря, прямо суперечить суті принципу «superficies solo cedit» та меті Закону щодо офіційного визнання і підтвердження державою фактів набуття речових прав.
Таким чином, з метою ефективного відновлення порушеного права Позивача, обов`язок щодо офіційного визнання такого права покладається на орган державної реєстрації. Відповідно, Департамент зобов`язаний здійснити за ТОВ «ПРЕСТИЖ БУД» державну реєстрацію права оренди спірної земельної ділянки.
Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ПРЕСТИЖ БУД» є законним власником будівель, розташованих на спірній земельній ділянці, що підтверджується наданими суду копіями правовстановлюючих документів.
Разом з тим, наявність у Державному реєстрі речових прав активного запису про право оренди за попереднім власником будівель (Відповідачем 1) перешкоджає Позивачу здійснити реєстрацію свого майнового права та повноцінно ним користуватися, що підтверджується відмовою Департаменту.
Стосовно позиції Відповідача 1, яка подала заяву про визнання позову. 
Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі. 
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжує судовий розгляд. 
Суд приймає визнання позову Відповідачем 1 ОСОБА_1 , оскільки воно не суперечить закону, повністю узгоджується з нормами ст. 120 ЗК України, та не порушує прав інших осіб.
Стосовно заперечень Третьої особи, суд відхиляє доводи про відсутність порушеного права та неналежний спосіб захисту. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (провадження № 14-72цс21) роз`яснила, що визнання недійсним договору оренди, який порушує права нового власника майна, не є достатньо ефективним способом захисту, якщо право оренди вже зареєстроване за іншою особою. Належним способом захисту в таких випадках є саме визнання відсутнім (припиненим) права попереднього орендаря, що створює передумови для усунення юридичної невизначеності.
Крім того, згідно з правовою позицією, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19), захист права шляхом визнання припиненим права попереднього орендаря та визнання права за новим власником нерухомості з подальшим зобов`язанням вчинити реєстраційні дії є ефективним способом захисту, який відповідає приписам ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України.
Поряд з цим, оцінюючи дії органів місцевого самоврядування та державних реєстраторів у даній справі, суд вважає за необхідне врахувати практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
Зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (пункт 70 рішення).
Більше того, ЄСПЛ зауважив, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (пункт 71 рішення). 
В контексті спірних правовідносин, тривала юридична невизначеність, штучно створена внаслідок відсутності узгоджених дій Дніпровської міської ради, зокрема ігнорування судового рішення про зобов`язання передати ділянку та формальної відмови Департаменту, покладає на Позивача непропорційний тягар. 
Отже, відмова у реєстрації чинного майнового права та збереження запису за попереднім орендарем, який втратив статус власника нерухомості, порушує принцип належного урядування і є несумісною з гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції.
З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ПРЕСТИЖ БУД» є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. 
Позивачем при поданні позову було сплачено судовий збір у сумі 9084,00 грн, за три вимоги немайнового характеру. 
Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» та ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Оскільки Відповідач 1 визнала вимоги про припинення її права та визнання права за Позивачем на стадії підготовчого провадження, Позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 50% від суми збору за ці вимоги. Решта 50% від цієї суми підлягає стягненню з Відповідача 1. 
Судовий збір за третю вимогу, зобов`язання здійснити реєстрацію, яка була спірною та не визнаною Відповідачем 2, підлягає стягненню з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур у повному розмірі.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, –
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ БУД» до ОСОБА_1 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа: Дніпровська міська рада, про визнання припиненим права оренди земельної ділянки, визнання права оренди земельної ділянки, зобов`язання здійснити державну реєстрацію права оренди земельної ділянки – задовольнити.
Визнати припиненим право оренди земельної ділянки (кадастровий номер 1210100000:04:078:0094, площа 1,2775 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ) орендаря ОСОБА_1 та усі інші права та обов`язки за Договором оренди земельної ділянки від 04.11.2002р., посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б., зареєстрованим в реєстрі за №3252, і Додатковим договором до договору оренди земельної ділянки від 13.12.2012р., посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є., зареєстрованим в реєстрі за №2509.
Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ БУД» право оренди земельної ділянки (кадастровий номер 1210100000:04:078:0094, площа 1,2775 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ) та усі інші права та обов`язки сторони Орендаря за Договором оренди земельної ділянки від 04.11.2002р., посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловою Н.Б., зареєстрованим в реєстрі за №3252, і Додатковим договором до договору оренди земельної ділянки від 13.12.2012р., посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є., зареєстрованим в реєстрі за № 2509.
Зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради здійснити за Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ БУД» державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:04:078:0094, площею 1,2775 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору оренди земельної ділянки від 04.11.2002р. та Додаткового договору до договору оренди земельної ділянки від 13.12.2012 р.
Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ БУД» з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого за вимоги, визнані Відповідачем 1, що становить 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ БУД» судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Стягнути з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ БУД» судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 22 квітня 2026 року.
ПОЗИВАЧ: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖ БУД», ЄДРПОУ 43607325, адреса: 49024, Україна, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Янтарна, буд. 51.
ВІДПОВІДАЧ 1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .
ВІДПОВІДАЧ 2: Департамент адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ЄДРПОУ 40392181, адреса: 49000, Україна, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75.
ТРЕТЯ ОСОБА: Дніпровська міська рада, ЄДРПОУ 26510514, адреса: 49000, Україна, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75. 

Суддя        Н.  В.  Недобитюк