С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
вул. Максима Кривоноса, 25, м. Київ, 03037; тел. (044) 298-59-37
вул. Грушецька, 1, м. Київ, 03113; тел.: (044) 298-59-52
e-mail: inbox@sl.ki.court.gov.ua, web: https://sl.ki.court.gov.ua
код ЄДРПОУ: 02896762
___________________________________________________________________________________________
Провадження 2-о/760/119/26
В справі 760/21440/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина
22 квітня 2026 року в місті Києві
Солом`янський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Коробенка С.В.
за участю секретаря Левіцької Н.О.
представника Заявника - адвоката Любочки Н.Б.
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства.

ІІ. Описова частина
01 серпня 2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно її сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, заявниця посилається на те, що з січня 2024 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 . Сторони планували зареєструвати шлюб, у липні 2024 року подавали відповідну заяву до органу державної реєстрації актів цивільного стану, проте з огляду на сімейні обставини, хворобу, а згодом мобілізацію ОСОБА_2 , до реєстрації шлюбу справа не дійшла.
У липні 2024 року заявниця завагітніла від ОСОБА_2 . У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України 23 жовтня 2024 року ОСОБА_2 був призваний на військову службу та загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання обов`язків військової служби.
ІНФОРМАЦІЯ_5 у Заявниці народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.05.2025, виданим Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1136. Відомості про батька дитини внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України - за вказівкою матері.
Заявниця зазначає, що за життя ОСОБА_2 визнавав себе батьком майбутньої дитини. Батьки померлого - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - визнають ОСОБА_3 своїм онуком. Оскільки відібрати зразки біологічного матеріалу безпосередньо у ОСОБА_2 для проведення молекулярно-генетичної експертизи не вбачалося можливим, відповідне дослідження було проведене за зразками, відібраними у батьків померлого.
Встановлення факту батьківства, як вказує заявниця, має для неї та дитини важливе психологічне і правове значення: воно забезпечує юридичне визнання дитини членом родини біологічного батька, сприяє самоідентифікації дитини, а також є необхідною передумовою для реалізації майнових та немайнових прав дитини, зокрема у сфері соціального забезпечення та внесення відповідних змін до актових записів цивільного стану.
З огляду на викладене, посилаючись на положення статті 130 Сімейного кодексу України та статей 293, 315 Цивільного процесуального кодексу України, заявниця просить суд встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_2 , є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 05.08.2025 у справі відкрите окреме провадження.
У судовому засіданні 22.04.2026 заявниця та її представник заяву підтримали у повному обсязі з підстав, у ній викладених, просили її задовольнити.
Представник заінтересованої особи - Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які є батьками померлого ОСОБА_2 , підтвердили, що їх син проживав із заявницею однією сім`єю, мав із нею близькі стосунки, визнавав за життя вагітність заявниці та майбутнє батьківство щодо очікуваної дитини. Свідки не заперечували проти встановлення факту батьківства ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 та підтвердили, що визнають останнього своїм онуком.
На запит суду від Вишневої державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 . Зі змісту спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не зверталися, спір про право, пов`язаний зі встановленням факту батьківства, на час розгляду справи відсутній.
Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням достатності наявних у справі доказів, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

ІІІ. Мотивувальна частина
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, проаналізувавши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі статтею 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, батьківства. Суд може встановити факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
За змістом статті 319 Цивільного процесуального кодексу України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення, повинні бути зазначені відомості про факт, встановлений судом, мета його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.
Судом встановлено, що заявниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 25.05.2025 Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); відомості про цю дитину внесені на підставі актового запису про народження № 1136 від 25.05.2025.
Відомості про батька дитини у відповідному актовому записі про народження вчинені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, тобто за вказівкою матері, оскільки на час народження дитини батьки в шлюбі не перебували і добровільне визнання батьківства ОСОБА_2 не оформлювалося у встановленому законом порядку.
Із матеріалів справи та пояснень заявниці вбачається, що з січня 2024 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . Сторони перебували у стабільних сімейних стосунках, планували зареєструвати шлюб, зверталися з відповідною заявою до органу державної реєстрації актів цивільного стану, проте у зв`язку з хворобою ОСОБА_2 , а згодом його мобілізацією на військову службу, реєстрація шлюбу не відбулася.
23 жовтня 2024 року ОСОБА_2 був призваний на військову службу у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України; 26 грудня 2024 року він загинув під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено відповідними документами, долученими до матеріалів справи.
За життя ОСОБА_2 визнавав майбутнє батьківство щодо дитини, яку носила заявниця, що підтверджено як поясненнями заявниці, так і показаннями допитаних у судовому засіданні як свідків батьків померлого - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Свідки послідовно і несуперечливо ствердили, що знали про стосунки сина із заявницею, про її вагітність, про ставлення сина до майбутньої дитини, а після народження ОСОБА_3 визнають його своїм онуком. У заявників (свідків) і заявниці підтримуються родинні зв`язки.
Показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд оцінює як достовірні та такі, що узгоджуються з іншими зібраними у справі доказами. Згідно з частиною першою статті 90 Цивільного процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи.
До матеріалів справи долучено висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження, проведеного за зразками біологічного матеріалу, відібраного у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з одного боку, і ОСОБА_3 , з іншого, за результатами якого встановлено, що ймовірність біологічної спорідненості ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як бабусі та дідуся по відношенню до ОСОБА_3 складає 99,9 %, що фактично рівноцінне висновку про біологічне батьківство їхнього сина ОСОБА_2 щодо цієї дитини.
Неможливість відібрання біологічних зразків безпосередньо у ОСОБА_2 зумовлена об`єктивними обставинами - його загибеллю під час виконання обов`язків військової служби. За таких обставин проведення молекулярно-генетичного дослідження за зразками біологічно найближчих родичів (батьків) померлого є загальновизнаним у судовій генетиці методом опосередкованого встановлення біологічного батьківства, а отриманий висновок є належним і допустимим доказом у розумінні статей 76, 77, 78 Цивільного процесуального кодексу України.
Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями Сімейного кодексу України, що регулюють визначення походження дитини.
Відповідно до частини першої статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини, а походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду.
Частиною першою статті 130 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 130 Сімейного кодексу України заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, тобто, зокрема, матір`ю дитини.
Згідно з частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Частиною другою статті 128 Сімейного кодексу України передбачено, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Аналогічне правило щодо кола доказів застосовується і у справах про встановлення факту батьківства у порядку статті 130 цього Кодексу.
Таким чином, правовими умовами встановлення факту батьківства у порядку окремого провадження за статтею 130 Сімейного кодексу України є: 1) смерть особи, стосовно якої ставиться питання про встановлення факту батьківства; 2) відсутність зареєстрованого шлюбу між цією особою та матір`ю дитини на момент народження дитини; 3) внесення відомостей про батька у Книзі реєстрації народжень за частиною першою статті 135 Сімейного кодексу України; 4) відсутність спору про право, підвідомчого розгляду в порядку позовного провадження; 5) наявність належних і достатніх доказів біологічного походження дитини від померлої особи.
У постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 752/13549/22 сформульовано правову позицію, відповідно до якої звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 Сімейного кодексу України в порядку окремого провадження є належним способом вирішення питання щодо батьківства загиблого військовослужбовця, якщо особи, які також мають право на отримання одноразової грошової виплати, не заперечують проти встановлення такого факту і його встановлення не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Крім того, Верховний Суд у своїй сталій практиці (зокрема, у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц) роз`яснив, що для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Застосовуючи наведені правові приписи до встановлених фактичних обставин, суд виходить із того, що на момент розгляду справи наявні у сукупності всі необхідні умови для задоволення заяви.
По-перше, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок виконання обов`язків військової служби в умовах збройної агресії проти України, що підтверджене документально.
По-друге, заявниця з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебувала; відомості про батька дитини у відповідному актовому записі про народження вчинені в порядку частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, тобто за вказівкою матері, що прямо відкриває передбачений статтею 130 цього Кодексу шлях судового встановлення факту батьківства.
По-третє, зі сторони заявниці має місце звернення особи, яка має право на подання такої заяви відповідно до частини другої статті 130 і частини третьої статті 128 Сімейного кодексу України (мати дитини).
По-четверте, спір про право на час розгляду справи відсутній: інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 до нотаріуса не зверталися, що підтверджується копією спадкової справи, наданою Вишневою державною нотаріальною конторою; батьки померлого - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - проти встановлення факту батьківства не заперечують, визнають дитину онуком. Відповідно, встановлення заявленого факту не поставить на розв`язання будь-який реальний майновий чи немайновий спір, який би підлягав вирішенню у позовному провадженні.
По-п`яте, біологічне походження ОСОБА_3 від ОСОБА_2 доведено сукупністю доказів: висновком молекулярно-генетичного експертного дослідження, яким встановлено з ймовірністю 99,9 % спорідненість дитини з батьками померлого як його бабусею і дідусем, що, за відсутності інших можливих джерел такого генетичного збігу, обґрунтовано вказує саме на ОСОБА_2 як на біологічного батька дитини; показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили факт спільного проживання сина із заявницею, його обізнаність з вагітністю та визнання майбутнього батьківства; поясненнями заявниці.
Суд враховує також приписи Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною, зокрема статті 8, гарантії якої поширюються і на сферу встановлення походження дитини. Визнання юридичного зв`язку дитини з її біологічним батьком відповідає найкращим інтересам дитини, забезпечує її право знати своїх батьків, мати прізвище та по батькові, успадковане від батька, а також реалізувати пов`язані з цим немайнові і майнові права. З огляду на те, що ОСОБА_2 загинув до народження дитини, відмова у встановленні факту батьківства фактично позбавила б ОСОБА_3 можливості підтвердити свій правовий зв`язок з батьком будь-яким іншим шляхом.
Докази, на яких ґрунтуються висновки суду, оцінені в сукупності за правилами статей 77, 78, 79, 80, 89 Цивільного процесуального кодексу України; вони є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності - достатніми для висновку про обґрунтованість поданої заяви.
На підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою і підлягає задоволенню; слід встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_1 .
Відповідно до частини сьомої статті 294 Цивільного процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд встановлює відповідні факти, виходячи з доведеності кожного з них.
Питання про розподіл судових витрат у порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судом не вирішується, оскільки при розгляді справи у порядку окремого провадження судові витрати відносяться на рахунок заявника.

ІV. Резолютивна частина
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-319 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 121, 125, 128, 130, 135 Сімейного кодексу України, суд вирішив:
1. Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про народження якого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 25.05.2025 складено актовий запис № 1136 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .
3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
4. Заявник: ОСОБА_1 , адреса місця проживання як ВПО: АДРЕСА_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;
Заінтересована особа: Солом`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса: 03067, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 1/28; код ЄДРПОУ 26087820.

Суддя: