ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"27" березня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/3617/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.
при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Державного підприємства “Ренійський морський торговельний порт” (68802, Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188, код ЄДРПОУ 01125809)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-РЕНІ” (68800, Одеська обл., м. Рені, вул. Дунайська, 188, код ЄДРПОУ 37565261)
про стягнення 479809,18 грн., -

за участю представників сторін: 
від позивача: Приміч Д.В., адвокат, діє на підставі ордеру
від відповідача: Ходаковська О.Ю., адвокат, діє на підставі ордеру

Суть спору: Державне підприємство “Ренійський морський торговельний порт” звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “АГРО-РЕНІ” про стягнення заборгованості за договором про допуск до об?єктів інфраструктури Державного підприємства “Ренійський морський торговельний порт” від 01.02.2017 №400-006 в розмірі 479809,11 грн.
Позовні вимоги ДП “Ренійський морський торговельний порт” обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №400-006 про допуск до об`єктів інфраструктури ДП “РМТП” від 01.02.2017 (не надання звітів для виставлення рахунків), факт чого встановлений і підтверджений аудиторським звітом від 23.09.2019 №05-14/17 Південного офісу Державної аудиторської служби України, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виник борг за даним договором на суму 479809,11 грн., без ПДВ.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.09.2025 (суддя Шаратов Ю.А.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/3617/25; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 06.10.2025 о 15:00.
12.09.2025 за вх.№28348/25 до суду від позивача надійшло клопотання про залучення додаткових доказів до матеріалів справи та додаткові документи до нього.
24.09.2025 за вх.№29838/25 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який прийнято судом розгляду та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданому відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову та вказує, зокрема, наступне:
- як вбачається із заявленого позову, він обґрунтовується позивачем виключно даними, наведеними в аудиторському звіті, складеному за результатами державного фінансового аудиту діяльності ДП “РМТП” за період з 01.01.2016 по 30.06.2019, спираючись на який позивач вважає, що у відповідача перед позивачем сформувався борг за договором від 01.02.2017 №400-006 у сумі 479809,11 грн., проте жодних доказів, які підтверджують фактичне надання позивачем послуг відповідачеві за вказаним договором на визначену суму - позивачем до суду не надано, суті таких послуг та обставин їх надання у позові не визначено, а наведені в аудиторському звіті висновки позивач перекручує та посилається на обставини, які у дійсності у звіті не згадані;
- протягом 2017-2019 років позивачем на виконання положень вказаного договору систематично надавались для оплати рахунки, що у встановленому порядку оплачувались відповідачем, та жодних нарікань щодо незрозумілих необлікованих послуг у позивача у відповідні періоди не виникало; всі акти наданих послуг підписувались портом без зауважень та позивачем не заперечується, що виставлені раніше ним рахунки безпосередньо у період надання відповідних послуг були оплачені відповідачем у повному обсязі; лише після проведення державного фінансового аудиту позивача він почав виставляти рахунки на незрозумілі, нібито необліковані ним у різні періоди часу з 2017 по 2019 роки послуги, спираючись виключно на доводи, наведені у аудиторському звіті Південного офісу Держаудитслужби від 23.09.2019 року №05 14/17 та зазначивши підставами позову саме ці висновки, позивач звернувся і до суду з позовом у цій справі;
- жодних пояснень, за які саме послуги відповідач має сплачувати такі рахунки, у чому вони полягали, якою інфраструктурою порту користувався відповідач під час споживання таких послуг та чим це підтверджується в межах обробки конкретно визначених позивачем суден, коли позивачем надавались такі послуги відповідачу, позивач у позові не зазначив, що вказує на необґрунтованість заявлених ним позовних вимог;
- у період з 2017 по 2019 роки, що охоплювався відповідною перевіркою, відповідач на підставі договору оренди від 08.05.2015 №209840911295 був орендарем причалу №9, розташованого в акваторії Ренійського морського порту; окрім цього, в оренді відповідача також перебував складський майданчик у тилу причалів №№ 8, 9 (копія відповідного договору додається); використання на підставі зазначених договорів об`єктів портової інфраструктури у відповідному морському порту дозволяло відповідачеві здійснювати вантажні роботи у порту без використання інфраструктури позивача, а іноді і без використання інфраструктури ДП “АМПУ”, яке є надавачем послуг забезпечення доступу портового оператора до причалів; одночасно з цим у роботі практикувалось здійснення вантажних робіт за прямим варіантом, що передбачає навантаження вантажу безпосередньо з автомобілів чи вагонів на судно, що також не передбачає потреби обов`язкового використання інфраструктури порту; окрім того, перевалку окремих вантажів відповідач здійснював спільно з позивачем, тобто не власними силами та засобами, що підтверджується відповідними договорами, окремо укладеними із ДП “РМТП” (копії таких договорів, що діяли протягом спірного періоду, надаються); також в окремих випадках практикується часткове навантаження судна на різних причалах у порту, що також накладає певну специфіку на реалізацію вантажних операцій відповідачем;
- всі ці особливості перевалки тих чи інших обсягів вантажу зумовлюють різні обставини, за яких формуються як показники обсягів, що враховуються у рахунках ДП «АМПУ» за користування відповідачем причалами, на підставі яких, зокрема, держаудиторами наведено відповідний висновок у звіті, так і в рахунках позивача, які залежать не від обсягу вантажів, які були оброблені на причалах ДП «АМПУ», а безпосередньо від факту використання під час вантажних робіт саме інфраструктури позивача та лише у випадках використання власних сил та засобів ТОВ «АГРО-РЕНІ»; за таких умов застосований держаудиторами метод визначення «недовиставлених» обсягів за договором про допуск до об`єктів інфраструктури від 01.02.2017 №400-006 не враховує особливостей реалізації вантажних операцій у порту, не спирається на фактичні обставини використання інфраструктури порту у тому чи іншому випадку, та має ознаки лише припущень, які не можуть братися до уваги суду як належний та допустимий доказ у справі.
01.10.2025 за вх.№30495/26 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яка прийнята судом до розгляду та додаткові документи, які залучено судом до матеріалів справи. У поданій відповіді на відзив позивач просить суд задовольнити позов та вказує, зокрема, наступне:
- аудитори шляхом порівняння даних Ренійської філії ДП «АМПУ» про загальні обсяги перевалки вантажів на причалах №16– 20 з даними про обсяги, за якими порт фактично виставив рахунки, встановили, що в 51 випадку ДП «РМТП» не виставило рахунки за користування об`єктами інфраструктури на загальну суму 956241,98 грн (без ПДВ); частина цієї суми стосується відповідача та на підставі висновків аудиту позивач визначив, що загальна основна заборгованість відповідача за договором становить 479809,11 грн. (без ПДВ) та саме цю суму заявлено до стягнення у позові;
- позивач неодноразово направляв відповідачу рахунки на сплату виявленої заборгованості та супровідні документи: лист від 17.09.2019 №1-34/691 разом із рахунками №337 та №338 від 16.09.2019 - на суму 571512,57 грн. (в т.ч. 515097,17 грн. за обсягами без наданої інформації та 56415,40 грн. за обсягами без підтвердження відсутності використання інфраструктури); лист від 16.10.2019 №1-34/762 з рахунком №374 від 16.10.2019 (специфікація та акт наданих послуг №374, копії коносаментів, маніфестів додані) - на суму 517968,13 грн.; лист від 07.11.2019 №1 34/824 з рахунком №431 від 07.11.2019 на суму 517968,13 грн.; відповідач ухилився від оплати вказаних рахунків і від підписання наданого акта виконаних робіт, продовжуючи заперечувати існування боргу;
- сторонами не оспорюються такі обставини: (1) наявність між ними чинного договору №400-006 від 01.02.2017 та його основні умови; (2) факт здійснення відповідачем вантажних операцій у порту Рені в 2017-2019 роках та користування об`єктами інфраструктури порту; (3) повна оплата відповідачем всіх рахунків, які позивач виставляв у 2017-2019 роках до проведення аудиту; (4) проведення державного аудиту, що виявив невиставлені рахунки за користування інфраструктурою; (5) звернення позивача до відповідача з вимогами оплатити додатково виставлені рахунки та відмова відповідача платити; (6) несплата суми 479809,11 грн. по цей час;
- позивачем до позову долучено вичерпний перелік доказів, які підтверджують надання послуг та наявність заборгованості відповідача: договір з додатками №1 та №2 підтверджує існування зобов`язання сплачувати плату за доступ до інфраструктури і встановлює механізм обліку послуг; аудиторський звіт №05-14/17 від 23.09.2019 містить фактичні дані перевірки діяльності позивача, в тому числі щодо обсягів перевалки вантажів та виставлених рахунків, і висновок про недонарахування платні за користування інфраструктурою на загальну суму 956241,98 грн.; зауваження позивача до аудиторського звіту з розрахунками невиставлених рахунків - позасудовий документ, підготовлений самим позивачем у процесі аудиту, який містить покроковий розрахунок обсягу послуг, що не були враховані, по кожному випадку (з переліком суден, тоннажу та сум донарахування); цей документ фактично конкретизує, які саме послуги та в якому обсязі були надані відповідачу, але не оплачені; листування сторін у вересні-листопаді 2019 року підтверджує, що позивач довів до відома відповідача результати перевірки та здійснені на їх підставі донарахування, надав всі необхідні розрахунки і документи (копії коносаментів, специфікації рахунків, акти), а відповідач відмовився визнавати і оплачувати ці нарахування; рахунки позивача №337, 338, 374, 431 з специфікаціями та актом наданих послуг - наочно демонструють, за які саме роботи (вантажні операції по конкретних суднах, у тоннах) та за якою ціною донараховано плату; ці рахунки складені на підставі договору та додатків до нього, з урахуванням тарифу 10,83 грн./т, погодженого сторонами; таким чином, твердження відповідача про відсутність доказів є безпідставними; позовні вимоги ґрунтуються не лише на аудиторському звіті як такому, але й на первинних документах і договірних положеннях, що підтверджують реальність наданих послуг;
- спірна заборгованість 479809,11 грн. сформувалася саме в тих випадках, коли виконувалися умови для нарахування плати за договором; як видно з аудиторського звіту, невиставлені рахунки стосувалися перевалки на причалах №№ 16, 17, 18, 19, 20; зазначені причали не були передані позивачем в оренду відповідачу (на відміну від причалу №9); відповідач, використовуючи ці причали, діяв на підставі загального дозволу (договору №400-006) і виконував там роботи своїми кранами/персоналом; у тому, що операції проводились силами відповідача, сумніву немає, інакше позивач виставив би рахунки за свої послуги перевалки в загальному порядку, як це було в окремих випадках співробітництва; тобто 51 випадок, про які йдеться, це класичне використання портової інфраструктури користувачем на умовах договору №400-006, за яке мала б нараховуватися плата (але не була нарахована своєчасно);
- специфіка виконання вантажних робіт у порту була врахована максимально і жодного “подвійного” стягнення чи стягнення плати за операції на власних об`єктах відповідача не відбувається; єдиний аргумент відповідача зводиться до того, що в спірних випадках начебто інфраструктура позивача не використовувалася або ж роботи виконував сам позивач, а тому плату неправомірно нараховано, але жодних доказів на підтвердження цього контртвердження відповідач не надав; ні у відзиві, ні під час досудового обговорення відповідач не вказав: які саме судна або партії вантажу зі спірного переліку були перевантажені без використання інфраструктури порту або повністю силами ДП “РМТП”; відсутність такої конкретики свідчить, що відповідач не має фактичних заперечень по суті кожного епізоду, а лише намагається теоретично поставити під сумнів методику аудиту;
- твердження відповідача, нібито позивач неправильно визначає зміст порушення як “ненадання звітів про кількість обробленого вантажу для виставлення рахунків”, то позивач наголошує: такий обов`язок користувача прямо закріплений у договорі (п.3 додатку №1); невиконання цього обов`язку, безумовно, є порушенням договору; в аудиторському звіті зафіксовано факт відсутності нарахувань з боку позивача, що, як наслідок, означає відсутність відповідних дій з боку користувача, необхідних для нарахування, тому позивач цілком правомірно трактує цю ситуацію як порушення умов договору відповідачем; позиція відповідача з цього питання суто риторична і не впливає на вирішення спору по суті, адже навіть якщо вважати, що ніхто формально не визнав порушення договору, це не змінює головного: послуги були фактично надані, але не оплачені.
У судовому засіданні 06.10.2025 судом (суддя Шаратов Ю.А.) оголошено перерву до 24.10.2025 об 11:30.
08.10.2025 за вх.№31392/25 до суду від відповідача надійшла заява про надання доказів на підтвердження судових витрат.
24.10.2025 за вх.№33608/25 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, які залучено судом до матеріалів справи. У поданих поясненнях позивач вказує, що при поданні позовної заяви було допущено технічну помилку в прохальній частині позовної заяви та зазначено суму 479809,11 грн. замість 479809,18 грн., у зв`язку з чим просить врахувати, що позивач просить стягнути з відповідача суму саме в розмірі 479809,18 грн. 
24.10.2025 за вх.№33608/25 до суду від позивача надійшла заява про долучення додаткових документів. У поданій заяві позивач просив суд визнати поважними підстави пропуску строку на долучення доказів, прийняти та долучити докази до матеріалів справи.
У судовому засіданні 24.10.2025 судом (суддя Шаратов Ю.А.) у протокольній формі залишено без розгляду подані позивачем документи до заяви за вх.№33608/25 від 24.10.2025 без розгляду у зв`язку з пропуском строку для їх подання.
У судовому засіданні 24.10.2025 судом (суддя Шаратов Ю.А.) оголошено перерву до 13.11.2025 о 16:30. У судовому засіданні 13.11.2025 судом (суддя Шаратов Ю.А.) оголошено перерву до 01.12.2025 о 14:15. У судовому засіданні 01.12.2025 судом (суддя Шаратов Ю.А.) оголошено перерву до 09.12.2025 о 14:15. Засідання суду призначене на 09.12.2025 не відбулось, про що складено відповідну довідку. Ухвалою суду від 10.12.2025 судове засідання призначено на 22.12.2025 о 16:00.
Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області №410 від 18.12.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/3617/25 у зв`язку з відрахуванням наказом голови суду №28-к від 16.12.2025 судді Шаратова Ю.А. зі штату суду.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2025 справу №916/3617/25 розподілено судді Бездолі Ю.С.
Ухвалою суду від 23.12.2025 (суддя Бездоля Ю.С.) прийнято справу №916/3617/25 до свого провадження; повторно розпочато розгляд справи №916/3617/25 та призначено судове засідання на 22.01.2026 об 11:30.
15.01.2026 за вх.№1356/26 до суду від позивача надійшла заява про долучення додаткових документів, які залучено судом до матеріалів справи. У поданій заяві позивач просив суд прийняти та долучити до матеріалів справи копію договору про надання послуг №101-091 між ДП “РМТП” та ТОВ “АГРО-РЕНІ” з додатками та додатковими угодами до нього та вказує, зокрема, що договір №101-091 регулює безпосередньо операційні відносини з перевалки вантажів, а договір №400-006 - забезпечує правові підстави та умови користування портовою інфраструктурою, необхідною для проведення таких операцій; разом ці договори утворюють єдиний комплекс правовідносин, спрямований на організацію та безперебійне здійснення перевалки вантажів у межах портової території.
Судове засідання 22.01.2026 об 11:30 не відбулось на підставі акту Господарського суду Одеської області від 22.01.2026, складеного керівником апарату і відповідальними працівниками суду із засвідченням того факту, що в будівлі суду сталась розгерметизація системи опалення і наступне різке охолодження повітря в адміністративній будівлі, у зв`язку з чим з 22.01.2026 до усунення відповідних несправностей було призупинено як реєстрацію вхідної кореспонденції, так і проведення призначених судових засідань. Ухвалою суду від 26.01.2026 судове засідання призначено на 11.02.2026 о 16:45. У судовому засіданні 11.02.2026 судом оголошено перерву до 06.03.2026 о 12:00. У судовому засіданні 06.03.2026 судом оголошено перерву до 27.03.2026 о 12:00.
26.03.2026 за вх.№10549/26 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення додаткових документів, які залучено судом до матеріалів справи. У поданому клопотанні позивач просив суд долучити до матеріалів справи наступні документи: копію рахунку №827 від 26.12.2017; копію акту виконаних робіт (наданих послуг) №827 від 26.12.2017 року; копію інформації для виставлення рахунку, наданої ТОВ “Агро-Рені” вих.№34 від 26.12.2017; копію коносаменту (bill of lading) від 26.12.2017 щодо судна IBRAHIM BAY; копію вантажного маніфесту (CARGO MANIFEST) (вантажний маніфест) від 26.12.2017 щодо судна IBRAHIM BAY; копію специфікації завантаження вантажу (LOADING SPECIFICATION ON CARGO) від 26.12.2017; копію рахунку №338 від 31.12.2017; копію акту виконаних робіт (наданих послуг) №338 від 31.12.2017; копію інформаційної довідки, наданої ТОВ “Агро-Рені”; копію рахунку №333 від 31.12.2017; копію акту виконаних робіт (наданих послуг) №333 від 31.12.2017; копію інформаційної довідки, наданої ТОВ “Агро-Рені”. У поданому клопотанні позивач вказує, зокрема, наступне: під час розгляду справи представник відповідача зазначила, що ТОВ “Агро-Рені” не користувалось інфраструктурою порту та не підписувало жодних актів та не здійснювало оплату послуг за договором №400-006, натомість позивач зазначив, що у період дії договору відповідач надавав звіти позивачу про об`єми самостійного здійсненого перевантаження; між сторонами підписувались акти виконаних робіт і позивач виставляв рахунки за користування інфраструктурою порту, які оплачувались відповідачем.
У судовому засіданні 27.03.2026 представник позивача просить суд задовольнити позов.
Представник відповідача у судовому засіданні 27.03.2026 просить суд відмовити у задоволенні позову.
У зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 12 січня 2026 року №40/2026, затвердженим Законом України від 14.01.2026 №4757-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 03 лютого 2026 року строком на 90 діб.
Справа №916/3617/25 розглядається судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України.
Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.
У відповідності до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку. Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
В судовому засіданні 27.03.2026 господарський суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті.
Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 27.03.2026 оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Натомість повне рішення складено 10.04.2026 у зв`язку з введенням в м. Одесі графіків відключень електроенергії через масовані атаки країни-агресора, обстріл об`єктів критичної інфраструктури, тривалу відсутність електроенергії у суді. Відповідні процесуальні строки на апеляційне оскарження вказаного рішення обчислюються з дати складання повного тексту (10.04.2026), на що суд звертає увагу сторін.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:
01.02.2017 між Державним підприємством “Ренійський морський торговельний порт” (порт, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю “АГРО-РЕНІ” (користувач, відповідач) був укладений договір №400-006 про допуск до об`єктів інфраструктури Державного підприємства “Ренійський морський торговельний порт”.
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору №400-006 предметом договору є забезпечення користувачу допуску до об`єктів інфраструктури, які закріплені за портом, знаходяться на його балансі та не передані в оренду, а також надання послуг з користування такими об`єктами (надалі послуги) з метою забезпечення безперервності технологічною процесу перевантаження та зберігання вантажів, та які зазначені в додатках (надалі об`єкти інфраструктури), які є невід`ємною частиною цього договору; користувач сплачує плату порту за надані послуги в порядку та на умовах, передбачених цим договором.
Згідно з п.3.1 договору №400-006 обов`язки користувача: здійснювати оплату за користування об`єктами інфраструктури на умовах, у порядку та строки встановлені цим договором; підписувати акт наданих послуг у строки, визначені цим договором.
За п.п. 4.2-4.6 договору №400-006 вартість послуг, особливості порядку розрахунків визначено в додатках, які є невід`ємною частиною цього договору; податок на додану вартість нараховується відповідно до чинного законодавства України; оплата за користування об`єктами інфраструктури здійснюється на підставі рахунку порту та акту наданих послуг; нарахування плати за послуги здійснюється за вільними цінами (тарифами) порту, що діють на момент надання відповідних послуг, якщо інше не передбачено чинним законодавством України; рахунки на оплату та акти наданих послуг порту передаються безпосередньо уповноваженому представнику користувача під підпис у комерційному відділі порту.
Відповідно до п.4.6 договору №400-006 користувач оплачує рахунки протягом 15 (п`ятнадцяти) банківських днів з дати виставлення рахунку, шляхом банківського переказу грошових коштів на поточний рахунок порту, згідно з актом наданих послуг; датою надання послуг вважається дата підписання портом акту наданих послуг.
Згідно з п.4.10 договору №400-006 сторони за потреби проводять звіряння платежів за підсумками кожного кварталу на підставі виставлених рахунків шляхом складання актів звірок взаєморозрахунків.
Додаток №1 до договору №400-006 визначає наступне: порт надає користувачу право на користування об`єктами інфраструктури, які закріплені за портом, знаходяться на його балансі та не передані в оренду, під час здійснення користувачем перевантажувальних операцій, та інших робіт, пов`язаних із перевантажувальними операціями, власними силами та засобами з платою за користування цією інфраструктурою; користувач сплачує вартість послуги за користування даною інфраструктурою за ціною 10,83 грн. без врахування ПДВ за 1 тонну, перевантаженого вантажу, що на дату укладення договору еквівалентно 0,40 дол. США за офіційним курсом НБУ; у разі зміни офіційного валютного курсу ціна послуги в гривнях підлягає перерахунку, виходячи з офіційного курсу НБУ, що діє на дату виставлення рахунку; рахунки на оплату послуг порту складаються на підставі звітів користувача про кількість обробленого вантажу по кожної суднової партії, які містять копії суднових коносаментів, вантажних специфікацій, генеральних актів, актів повідомлень, залізничних або автотранспортних накладних (у залежності від напрямку перевезень), та актів наданих послуг; у разі надання користувачем до порту недостовірних даних, користувач сплачує порту кошти у розмірі подвоєної вартості необлікованих послуг.
Додаток №2 до договору №400-006 визначає наступне: порт надає для тимчасового користування частину відкритого складського майданчика з залізобетонним покриттям, площею 820 м.кв. (в подальшому - майданчик), що знаходиться у державній власності на території вантажного терміналу та обліковується на балансі ДП «Ренійський морський торговельний порт», з платою за його тимчасове використання; майданчик використовується користувачем для встановлення та експлуатації автомобільної вагової із додержанням наступних умов: тимчасове користування майданчиком не тягне за собою виникнення у користувача права власності на цей майданчик; власником майданчика залишається держава, а користувач лише користується ним протягом строку дії договору; автомобільна вагова за конструкцією має бути безфундаментною; технологія встановлення та експлуатації цієї вагової не повинна передбачати демонтаж покриття складського майданчику, облаштування фундаменту тощо; плата за користування майданчиком: користувач сплачує вартість послуги за користування залізобетонним майданчиком при зважуванні автомобільного транспорту за ціною 0,19 грн. без врахування ПДВ за 1000 кілограмів нетто вантажу, що на дату укладення договору еквівалентно 0,007 дол. США за офіційним курсом НБУ; у разі зміни офіційного валютного курсу ціна послуги в гривнях підлягає перерахунку, виходячи з офіційного курсу НБУ, що діє на дату виставлення рахунку; рахунки на оплату послуг порту складаються щомісяця на підставі звіту користувача про кількість переважених на вагах автомобілів/тонн нетто за звітний місяць і вказівкою напрямку перевезень (імпорт, експорт, транзит, внутрішньогосподарські перевезення), та акту наданих послуг; звіт користувача про кількість переважених на вагах автомобілів/тонн нетто за звітний місяць надається порту не пізніше 5-го числа після попереднього місяця; у разі надання користувачем до порту недостовірних даних, користувач сплачує порту кошти у розмірі подвоєної вартості необлікованих послуг.
23.09.2019 Південним офісом Держаудитслужби складено аудиторський звіт за результатами державного фінансового аудиту діяльності Державного підприємства “Ренійський морський торговельний порт” за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 №05-14/17. У вказаному звіті щодо ТОВ “АГРО-РЕНІ” вказано, зокрема, наступне: 
- проведеним порівнянням обсягів перевантаженого вантажу на причалах 16, 17, 18, 19, 20 силами і засобами користувачів з обсягами у виставлених рахунках та враховуючи пояснення ДП «РМТП», встановлено, що ДП «РМТП» не виставлено рахунки за користування об`єктами інфраструктури на загальну суму 1142828,37 грн. без ПДВ, в тому числі: в результаті порушення користувачами п.3 додатку 1 до договорів (не надання звітів для виставлення рахунку) на суму 553322,46 грн. без ПДВ (ТОВ “АГРО-РЕНІ” - 515097,17 грн.); 
- аудитом встановлено, що при проведенні вантажних операцій на причалах 16, 17, 18, 19, 20 силами і засобами користувачів за прямим варіантом («вагон-судно» та «борт-борт») ДП «РМТП» не виставлено рахунки за користування об`єктами інфраструктури на загальну суму на загальну суму 284458,81 грн. без ПДВ (ТОВ «АГРО-РЕНІ» - 56415,39 грн.), тоді як умовами договорів, укладених між портом та користувачами, не передбачено, що плата за користування інфраструктурою ДП «РМТП» не нараховується у випадках, коли перевантаження здійснюється силами і засобами користувачів за варіантами, «вагон-судно» та «борт-борт».
В матеріалах справи наявні коментарі ДП «РМТП» щодо звіту, в яких, наведено, зокрема наступне: ДП «РМТП» проведено аналіз розрахунку; за договорами про використання інфраструктурою не виставлено користувачам рахунки на загальну суму 589505,91 грн.; причиною не виставлення рахунків було не надання звітів для виставлення рахунків, що є порушенням умов відповідних договорів; тому ДП «РМТП» вирішує питання щодо довиставлення ТОВ «АГРО-РЕНІ» рахунків та отримання оплати за цими рахунками.
Також в матеріалах справи наявні зауваження ДП «РМТП» до аудиторського звіту у частині нарахування плати за використання інфраструктурою, зокрема щодо ТОВ «АГРО-РЕНІ». До вказаних зауважень доданий розрахунок ДП «РМТП», в якому відображено: номери причалів, дати, назви суден; кількість тонн недовиставлених за використання інфраструктури та суми за використання інфраструктури на загальну суму 515097,17 грн.
У листі від 12.09.2019 позивач повідомив відповідача про те, що в ході перевірки у державних інспекторів Південного офісу Держаудитслужби виникли претензії щодо виконання умов договору №400-006 в частині рахунків, виставлених за користування інфраструктурою ДП «РМТП», які наведені у розрахунку не виставлених рахунків за використання інфраструктури; просив ознайомитись з даним розрахунком та підтвердити сплату послуг за користування інфраструктурою у випадках, зазначених Держаудитслужбою; для виставлення рахунків просив надати копії коносаментів, розсхідних відомостей по зазначеним у розрахунку суднам. Додатком до вказаного листа є розрахунок не виставлених рахунків за використання інфраструктури ДП «РМТП» ТОВ «АГРО-РЕНІ», в яких наведено: номери причалів; дати, назви суден; кількість тонн недовиставлених за використання інфраструктури та суми за використання інфраструктури.
У листі від 17.09.2019 позивач повідомив відповідача про те, що за період з 01.02.2017 до 30.06.2019 ТОВ «АГРО-РЕНІ» згідно договору отримало послуги з користування інфраструктурою ДП «РМТП» при навантаженні 47159,81 тонн зернових вантажів на причалах 16, 17,18, 20 на 23 судна; після обробки кожного із суден ТОВ «АГРО-РЕНІ» у порушення пункту 3 додатку №l до договору не надавалися звіти для виставлення рахунків; у результаті, в умовах відсутності інформації, ДП «РМТП» не виставило рахунків на загальну суму 515097,17 грн.; при цьому звіти на виставлення рахунків, які містять коносаменти та розхідні відомості по кожному із суден можуть бути надані виключно ТОВ «АГРО-РЕНІ», оскільки вся ця інформація належить ТОВ «АГРО-РЕНІ»; перелік суден, дата обробки, № причалу, навантажені тонни та недовиставлені суми наведені у таблиці №1, яка наведена у вказаному листі; згідно даних, наведених у таблиці №1, ДП «РМТП» виписано рахунок №337 від 16.09.2019; рахунок №337 від 16.09.2019 на 1 аркуші та специфікація до рахунку №337 від 16.09.2019 на 2-х аркушах додаються; також у звіті про результати державного фінансового аудиту діяльності ДП «РМТП» встановлено, що ДП «РМТП» не було виставлено рахунки за користування інфраструктурою під час навантаження ТОВ «АГРО-РЕНІ» за прямим варіантом «вагон-судно» 5316,52 тонн зернових вантажів на 3 судна на причалах 17 та 20 на суму 56415,40 грн.; перелік суден, дата обробки, № причалу, навантажені тонни та недовиставлені суми наведені у таблиці №2; згідно даних, наведених у таблиці №2 ДП «РМТП» виписано рахунок №338 від 16.09.2019; рахунок №338 від 16.09.2019 на 1 аркуші та специфікація до рахунку №338 від 16.09.2019 на 1 аркуші додаються; рахунки ДП «РМТП» №337 від 16.09.2019 та №338 від 16.09.2019 просив оплатити протягом 15 діб з дати отримання даного листа.
В матеріалах справи також наявні:
- рахунок №337 від 16.09.2019 на суму 515097,17 грн. до договору №400-006 (за використання інфраструктури згідно специфікації, яка додається до рахунку; кількість - 47159.810, ставка - 0,40 usd); специфікація до рахунку №337 (розроблена на підставі додатку до аудиторського звіту та аналізу ДП «РМТП»), в якому наведено перелік суден (23) кількість тонн та суми недоставлених за використання інфраструктури, загальна сума - 515097,17 грн.;
- рахунок №338 від 16.09.2019 на суму 56415,40 грн. до договору №400-006 (за використання інфраструктури згідно специфікації, яка додається до рахунку; кількість - 5316.520, ставка - 0,40 usd); специфікація до рахунку №338 (розроблена на підставі додатку до аудиторського звіту та аналізу ДП «РМТП»), в якому наведено перелік суден (3) кількість тонн та суми недоставлених за використання інфраструктури, загальна сума - 56415,40 грн.
У листі від 02.10.2019 відповідач повідомив позивача зокрема про те, що: наведений перелік суден з датами обробки і номерами причалів та кількістю перевантаженого вантажу не має ніякого відношення до характеру послуг, які надаються згідно з договором №400-006; плата за доступ портового оператора до причалів, зокрема 17, 18, 20, здійснюється ТОВ «Агро-Рені» на підставі договорів, укладених з Державним підприємством «Адміністрація морських портів Україні», на балансі якого обліковується відповідні об`єкти портової інфраструктури; ДП «РМТП» до забезпечення доступу до причалів відношення не має; наведені у листі дані про суднові заходи та обсяги перевалки, на жаль, не підкріплюються достовірними доказами, жодних інших належних підтверджень не мають.
Листом від 10.10.2019 Ренійська філія ДП “АМПУ”, у відповідь на запит позивача від 07.10.2019, надала позивачу копії коносаментів та інформації для виставлення рахунків, згідно з наданим переліком суднозаходів. В матеріалах справи наявні вказані у листі інформації для виставлення рахунків по портовому оператору ТОВ «АГРО-РЕНІ», копії коносаментів та вантажних маніфестів.
В матеріалах справи наявний рахунок №374 від 16.10.2019 на суму 1035936,26 грн. (за використання інфраструктури згідно специфікації - 517968,13 грн.; всього до сплати з урахуванням вимог п.4 додатку №1 до договору №400-006 - 1035936,26 грн. (2х517968,13).
Листом від 16.10.2019 позивачем направлено відповідачу рахунок №374 від 16.10.2019, акт виконаних робіт №374 від 16.10.2019.
У листі від 28.10.2019 про відмову від підписання акту виконаних робіт (наданих послуг) у зв`язку з невиконанням робіт (ненаданням послуг) №374 відповідач повідомив позивача про те, що вірогідно дані документи направлені на адресу ТОВ «Агро-Рені» помилково, адже із наданої інформації, яку згідно з листа одержано від ДП «АМПУ», не зрозуміло, яке відношення вона має до ТОВ «Агро-Рені», надання будь-яких послуг з боку ДП «РМТП» на користь ТОВ «Агро-Рені» щодо обробки зазначених суден не вбачається (хіба що вимагаєте з ТОВ «Агро-Рені» якісь проплати за сам факт прибуття цих суден до порту Рені); зважаючи на той факт, що роботи або послуги, про виконання (надання яких) складений проект акту, фактично на користь ТОВ «Агро-Рені» з боку ДП «РМТП» не надавались, відповідачем повернуто акти без підпису.
У листі від 07.11.2019 позивач повідомив відповідача про те, що аудитом були встановлені факти не виставлення ДП «РМТП» рахунків на сплату послуг за користування інфраструктурою згідно умов договору від 01.02.2017 №400-006 під час повного або часткового навантаження останнім суден, перелік яких встановлено у Аудиторському звіті та додається; факт отримання ТОВ «АГРО-РЕНІ» цих послуг також підтверджується копіями документів, які були отримані ДП «РМТП» від філії ДП «АМПУ»; копії цих документів були направлені на адресу раніше; при аналізу даної ситуації було встановлено, що ДП «РМТП» не отримувало від ТОВ «АГРО-РЕНІ» звіти для виставлення рахунків згідно п.3 додатку №1 до договору від 01.02.2017 №400-006; враховуючи вищенаведене, отримавши незаперечні факти використання ТОВ «АГРО-РЕНІ» інфраструктури ДП «РМТП» під час навантаження суден згідно переліку, ДП «РМТП» виписано рахунок №431 від 07.11.2019 та акт виконаних робіт (наданих послуг) №431 від 07.11.2019 у 3-х примірниках, які направляються на адресу ТОВ «АГРО-РЕНІ». В матеріалах справи наявні додатки до вказаного листа, а саме:
- перелік суден згідно аудиторського звіту за результатами державного фінансового аудиту діяльності Державного підприємства "Ренійський морський торговельний порт" за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 від 23.09.2019 №05-14/17: 23 судна; загальна кількість тонн (за коносаментом) - 88211,453; інформація про кількість тонн для виставлення рахунку, яка надана РФ ДП "АМПУ" - 47374,763;
- рахунок №431 від 07.11.2019 на суму 517968,13 грн. (кількість - 47374,763; за використання інфраструктури згідно специфікації, яка додається до рахунку);
- специфікація до рахунку №431 від 07.11.2019.
Також в матеріалах справи наявні надані позивачем докази на підтвердження виконання між сторонами договору №400-006 у інший період, а саме: копія рахунку №827 від 26.12.2017; копія акту виконаних робіт (наданих послуг) №827 від 26.12.2017; копія інформації для виставлення рахунку, надана ТОВ “Агро-Рені” вих.№34 від 26.12.2017; копія коносаменту (bill of lading) від 26.12.2017 щодо судна IBRAHIM BAY; копія вантажного маніфесту (CARGO MANIFEST) (вантажний маніфест) від 26.12.2017 щодо судна IBRAHIM BAY; копія специфікації завантаження вантажу (LOADING SPECIFICATION ON CARGO) від 26.12.2017; копія рахунку №338 від 31.12.2017; копія акту виконаних робіт (наданих послуг) №338 від 31.12.2017; копія інформаційної довідки, наданої ТОВ “Агро-Рені”; копія рахунку №333 від 31.12.2017; копія акту виконаних робіт (наданих послуг) №333 від 31.12.2017; копія інформаційної довідки, наданої ТОВ “Агро-Рені”.
На підтвердження власних доводів відповідачем надано та матеріали справи містять:
- договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 08.05.2015, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України (орендодавець) та ТОВ «АГРО-РЕНІ» (орендар), відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: причал №9 (інв.№1781) загальною площею 4290,00 кв.м, довжиною 220,00 п.м. причального фронту, розташованого у акваторії Ренійського морського порту; майно передається в оренду з метою здійснення операцій з перевантаження зернових вантажів (інше використання нерухомого майна); розрахунок плати до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 08.05.2015; акт приймання-передавання до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 08.05.2015;
- договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.03.2016, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України (орендодавець) та ТОВ «АГРО-РЕНІ» (орендар), відповідно до якого орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: складський майданчик причалів №№ 8, 9 (інв.№894) загальною площею 5353,00 кв.м, за адресою: Одеська обл. м. Рені, вул. Дунайська, 188 (далі - майно), яке обліковується на балансі Державного підприємства “Ренійський морський торговельний порт”; майно передається в оренду з метою інше використання нерухомого майна (встановлення збірно-складського модуля для перевантаження зернових вантажів); розрахунок плати до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.03.2016; акт приймання-передавання до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 30.03.2016;
- договір про надання послуг №101-091 між Державним підприємством «Ренійський морський торговельний порт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Рені» від 01.02.2017 з додатками, відповідно до якого цей договір визначає взаємовідносини порту і клієнта, що є власником вантажу, або виступає від імені вантажовласника, при перевантаженні вантажів в порту, а також визначає порядок оплати послуг, що надаються портом; розділ 2 договору визначає обв`язки порту, зокрема: підтверджує та погоджує за заявкою клієнта завезення вантажу; здійснює перевалку вантажу клієнта узгодженому обсязі;
- договір про надання послуг №101-091 між Державним підприємством «Ренійський морський торговельний порт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Рені» від 01.02.2018 з додатками, відповідно до якого цей договір визначає взаємовідносини Порту і клієнта, що є власником вантажу, або виступає від імені вантажовласника, при перевантаженні вантажів в порту, а також визначає порядок оплати послуг, що надаються портом; розділ 2 договору визначає обов`язки порту, зокрема: підтверджує та погоджує за заявкою клієнта завезення вантажу; здійснює перевалку вантажу клієнта в узгодженому обсязі.
Неналежне виконання відповідачем умов договору №400-006 від 01.02.2017 стало підставою для звернення позивача до господарського суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача 479809,18 грн. основного боргу.
Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Згідно з п.п. 5,6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).
За ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов?язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов?язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов?язання.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов?язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов?язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов?язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов?язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.
В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Салов проти України” від 06.09.2005).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Надточий проти України” від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. 
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою. На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: “баланс імовірностей” (balance of probabilities) або “перевага доказів” (preponderance of the evidence); “наявність чітких та переконливих доказів” (clear and convincing evidence); “поза розумним сумнівом” (beyond reasonable doubt). Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27.01.2022 у справі №917/996/20).
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У рішенні Європейського суду з прав людини “Серявін та інші проти України” (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі “Гірвісаарі проти Фінляндії” (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п.30, від 27 вересня 2001 року).
Господарський суд зазначає, що предметом позову є стягнення з відповідача вартості наданих послуг за використання інфраструктури за договором №400-006 від 01.02.2017 за період з 10.05.2017 по 30.06.2019 у розмірі 479809,18 грн. 
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на: договір №400-006 від 01.02.2017; аудиторський звіт за результатами державного фінансового аудиту діяльності Державного підприємства “Ренійський морський торговельний порт” за період з 01.01.2016 по 30.06.2019 №05-14/17 від 23.09.2019; листування сторін; виставлені позивачем рахунки №№ 337, 338, 374, 431 із специфікаціями до них; копії документів, які були отримані ДП «РМТП» від філії ДП «АМПУ» та були в подальшому направлені відповідачу, при цьому позивач вказує, що відповідачем не надано звітів позивачу для виставлення рахунків, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виник основний борг, заявлений у даній справі.
Заперечуючи проти позову, відповідач вказує, що жодних доказів, які підтверджують фактичне надання позивачем відповідачу визначених послуг за договором на визначену суму, позивачем до суду не надано, суті таких послуг та обставин їх надання у позові не визначено.
Господарський суд зауважує, що підставою для виставлення позивачем рахунків на оплату за використання інфраструктури за договором №400-006 від 01.02.2017 став висновок аудиторського звіту №05-14/17 від 23.09.2019, в якому було зафіксовано, зокрема, що позивачем не виставлено рахунки відповідачу за користування об`єктами інфраструктури в результаті порушення користувачем п.3 додатку 1 до договорів (не надання звітів для виставлення рахунку). В подальшому позивачем були сформовані рахунки №№ 337, 338, 374, 431 та специфікації до них, які розроблені на підставі додатку до аудиторського звіту, із переліком суден та кількістю тонн, за якими були недовиставлені позивачем рахунки.
У постанові Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №917/1064/17 зауважено, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.
Господарський суд вказує, що наданий позивачем аудиторський звіт №05-14/17 від 23.09.2019 не породжує обов`язкових юридичних наслідків для відповідача у даній справі, а обставини, викладені в звіті, підлягають доведенню на рівні з іншими обставинами, якими обґрунтовані вимоги та заперечення учасників справи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.12.2021 у справі №922/3816/19. 
Проаналізувавши наявні матеріали справи, господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обставину користування відповідачем інфраструктурою за договором №400-006 від 01.02.2017 на заявлену до стягнення суму, оскільки звіт не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором, а відтак аудиторський звіт сам по собі не може бути належним доказом порушення відповідачем зобов`язань за договором. При цьому з наданих позивачем доказів не вбачається за можливе встановити, що перелічені у специфікаціях до рахунків судна та кількість тонн, з яких обраховується сума користування інфраструктурою, відноситься саме до зобов`язань за договором №400-006 від 01.02.2017 та спірних причалів, а посилання на ненадання звітів відповідачем, без належного підтвердження факту та обсягів наданих послуг, не може бути єдиною та беззаперечною підставою для стягнення з відповідача заявленої суми основного боргу.
Одночасно суд враховує, що виставлені позивачем рахунки різняться із заявленою до стягнення сумою основного боргу в бік зменшення, з урахуванням посилань позивача на те, що зменшення суми порівняно з попередніми розрахунками відбулося на користь відповідача і свідчить про те, що позивач ретельно проаналізував всі випадки та виключив із розрахунку ті обсяги, щодо яких були надані документи або існували інші підстави для не виставлення рахунків, натомість це жодним чином не позбавляє позивача необхідності чітко обґрунтувати заявлену до стягнення суму із наданням підтверджуючих доказів, проте, як було вказано судом, з наданих позивачем доказів не вбачається за можливо встановити як факт користування інфраструктурою за даним договором, так і визначити дійсну суму заборгованості.
Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що докази надані відповідачем на спростування позовних вимог є більш вірогідними ніж докази надані позивачем на їх підтвердження, а тому господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Державного підприємства “Ренійський морський торговельний порт” про стягнення з відповідача 479809,18 грн. основного боргу у зв`язку з їх недоведеністю.
Іншого позивачем не доведено.
Інші наявні в матеріалах справи документи вищевикладених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються позивача. 
Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Державного підприємства “Ренійський морський торговельний порт” - відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.
Повне рішення складено 10 квітня 2026 р. у зв`язку з введенням в м. Одесі графіків відключень електроенергії через масовані атаки країни-агресора, обстріл об`єктів критичної інфраструктури, тривалу відсутність електроенергії у суді.

Суддя Ю.С. Бездоля