Справа № 450/5286/25 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І. 
Провадження № 33/811/590/26 Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2026 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі захисника Геращенко Т.В., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12.02.2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 гривні.
Згідно постанови суду  ОСОБА_1 , 04.11.2025 року о 20 год. 05 хв. на автомобільній дорозі «Західний обхід м.Львова» 13 км, водій керував транспортним засобом марки VOLSKWAGEN PASSAT, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду та стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки та у медичному закладі відмовився..
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивно, вважає постанову суду незаконною та необґрунтованою, при цьому зазначає, що працівниками поліції були порушені вимоги законодавства щодо огляду на стан алкогольного сп`яніння, апелянт не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема погодився на проходження огляду в медичному закладі, і таке підтверджується долученим відеозаписом. Крім цього, апелянт зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст.256 КУпАП, оскільки такий складено відносно ОСОБА_1 , а не ОСОБА_1 , і зазначений недолік протоколу не можливо виправити шляхом складення відповідного рапорту працівникам поліції, та судом самостійно було змінено формулювання звинувачення. 
Розглянувши матеріали справи № 450/5286/25, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, яка підтримала подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до ч.4 ст.266 КУпАП огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Згідно з ч.5 ст.266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно з абз.2 п.5, п.6, п.8 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. № 1103, підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності. Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Частиною 1 ст.130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто обов`язковою умовою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є доведення факту керування особою транспортним засобом на час зупинки працівниками поліції та відмови особи від проходження огляду на стан сп`яніння.
На переконання апеляційного суду судом першої інстанції належним чином не досліджено доказів наявних в матеріалах справи, таким надано неправильну та необґрунтовану оцінку.
Як на докази винуватості  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП суд першої інстанції покликався у судовому рішенні на протокол про адміністративне правопорушення ЕПР1 №503477 від 04.11.2025 року, акт огляду, направлення до медичного закладу, рапорт працівника поліції, відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції.
Однак, суд першої інстанції не дав оцінки наведеним доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності для прийняття рішення про визнання  ОСОБА_1 винним, зокрема наявні відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, які жодним чином не доводять факту відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі після незгоди на проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, зокрема судом першої інстанції повною мірою не досліджено долучений до матеріалів справи відеозапис події.
Так, як вбачається з оглянутого відеозапису події (Clip-0.mp4 з 01 хв. відеозапису) ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, йому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, на що ОСОБА_1 зазначив, що відмовляється від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, в подальшому працівник поліції, роз`яснюючи порядок його проходження, запитує: «Чи будете проходити огляд на стан сп`яніння в медичному закладі?», на що ОСОБА_1 відповів: «Так», проте вказана ствердна відповідь водія щодо погодження на проходження огляду в медичному закладі була проігнорована працівником поліції та одразу водію було повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення (а.с.3).
При цьому, наявний підпис ОСОБА_1 в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 04.11.2026 року, а також направлення ОСОБА_1 на огляд до медичного закладу (а.с.2) на підставі досліджених відеозаписів (Clip-4.MP4), на переконання апеляційного суду не може свідчити про відмову останнього від проходження огляду, оскільки ОСОБА_1 здійснював підписання цих документів за наполегливою вказівкою працівника поліції, який по суті не роз`яснював змісту зазначених документів та наслідків їх підписання, та зазначені документи були складені та надані для підпису водію вже після складення протоколу про адміністративне правопорушення (а.с.4).
Таким чином апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції з цього приводу не відповідають фактичним обставин справи, зокрема щодо безумовної відмови водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема в медичному закладі.
Згідно з ч.2 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У відповідності до п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України (з урахуванням первісного визначення принципу поза розумним сумнівом у справі Авшар проти Туреччини) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені винуватість особи та його подія мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Отже, постанова суду першої інстанції про визнання  ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підлягає скасуванню як незаконна, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Керуючись ст.294 КУпАП,- 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.
Постанову Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 лютого 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, скасувати, а провадження у справі №450/5286/25 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в дія складу адміністративного правопорушення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.