ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2026 року	справа № 380/11133/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі судді Карп`як Оксана Орестівна, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; код ЄДРПОУ 21910427) (далі – відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10 м. Львів, 79016; РНОКПП – 13814885) (далі – відповідач-2) з вимогами:
Визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.03.2025 №1348550032178. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, наступний період:
- з 04.02.1986 по 31.08.1994 – викладач по класу флейти в Рава-Руській музичній школі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
- з 19.04.1994 по 29.08.2003 – викладач музичної по класу флейти і сопілки в Дрогобицькій середній школі №16 ім. Юрія Дрогобича (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
- з 01.09.2003 по 01.10.2018 – викладач по класу флейти в Оброшинській дитячій музичній школі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
- з 01.10.2018 по 31.08.2020 – викладач початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Оброшинській дитячій музичній школі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
- з 01.09.2020 по 23.02.2025 – (день призначення пенсії по віку) – викладач, в Комунальному закладі «Зимноводівська школа мистецтв» (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивач звернулась з заявою від 21.03.2025 до управління про призначення та виплату грошової допомоги в розмірі 10 пенсій при призначенні пенсії за віком згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та за результатом розгляду отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.03.2025 №1348550032178 про відмову в перерахунку в якому зазначено, що станом на 23.02.2025 (день досягнення пенсійного віку) заявниця не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наведене зумовило звернення до суду із цим позовом.
Представник відповідача-2 подав відзив на позовну заяву, просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, не розглядало ані вищезазначеної заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, ані документів доданих до цієї заяви, відповідно й не приймало жодних рішень щодо цього питання, а тому не може виступати відповідачем у даній справі, так як не вчиняло жодних протиправних дій та не порушувало жодних прав позивача. Оскільки, школа мистецтв належить до позашкільних навчальних закладів, а посади викладача по класу флейти в музичній школі, викладача в початковій спеціалізованій дитячій музичній школі, викладача школи мистецтв Переліком №909 не передбачена, тому відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення” періодів роботи з 04.02.1986 по 31.08.1994, з 01.09.2003 по 30.09.2018, 01.10.2018 по 31.08.2020, з 01.09.2020 по 07.02.2025 та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XI “Прикінцевих положень” Закону №1058.
Представник позивача подав відповідь на відзив, яка мотивована тим, що на підставі п. 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001 року, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), належать до позашкільних навчальних закладів. У відповідності до Примітки 2 даного Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановю Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року №909 (далі по тексту – Перелік №909) робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ. Наведені вище нормативно-правові акти в повній мірі гарантують право педагогічним працівникам позашкільних навчальних закладів як право на пенсію за вислугу років так і право на грошову допомогу у відповідності до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058.
Відповідач-1 правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 246 КАС України, суд зазначає, ухвалою судді від 09.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін, за наявними у справі доказами.
Суд, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.
Відповідно до трудової книжки позивачки вона працювала:
- з 04.02.1986 по 31.08.1994 – викладач по класу флейти в Рава-Руській музичній школі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
- з 19.04.1994 по 29.08.2003 – викладач музичної по класу флейти і сопілки в Дрогобицькій середній школі №16 ім. Юрія Дрогобича (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
- з 01.09.2003 по 01.10.2018 – викладач по класу флейти в Оброшинській дитячій музичній школі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
- з 01.10.2018 по 31.08.2020 – викладач початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Оброшинській дитячій музичній школі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
- з 01.09.2020 по 23.02.2025 – (день призначення пенсії по віку) – викладач, в Комунальному закладі «Зимноводівська школа мистецтв» (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). 
Рава-Руська музична школа, Оброшинська дитяча музична школа, Комунальний заклад «Зимноводівська школа мистецтв» є закладами позашкільної освіти комунальної форми власності та у своїй діяльності керуються Законом України «Про позашкільну освіту» та Статутами закладів. 
Дрогобицька середня школа №16 ім. Юрія Дрогобича є закладом середньої освіти комунальної форми власності та у своїй діяльності керується Законом України «Про повну загальну середню освіту» та Статутом закладу.
Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначило позивачу пенсію по віку на підставі поданих усіх необхідних документів у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.02.2025.
Позивач звернулась з заявою від 21.03.2025 до управління про призначення та виплату грошової допомоги в розмірі 10 пенсій при призначенні пенсії за віком згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та за результатом розгляду отримала рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.03.2025 №1348550032178 про відмову в перерахунку в якому зазначено, що станом на 23.02.2025 (день досягнення пенсійного віку) заявниця не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача-1, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Вирішуючи спір суд керувався таким.
Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до пункту 2-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Пунктом «е» статті 55 Закону № 1788 передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
За змістом пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191 «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» (далі Порядок № 1191).
Пунктом 2 Порядку № 1191 установлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».
А пунктом 5 Порядку № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних, визначених законодавством посадах, й виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 будь-якого іншого виду пенсії.
Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 13 березня 2018 року у справі № 234/13835/17.
Суд встановив, що відповідач-1 відмовив позивачці у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, з тієї підстави, що посади викладача по класу флейти в музичній школі, викладача в початковій спеціалізованій дитячій музичній школі, викладача школи мистецтв Переліком №909 не передбачена.
Суд не погоджується із таким висновком відповідача-1 та вважає його помилковим з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України від 05 вересня 2017 року № 2145-VIII «Про освіту» невід`ємними складниками системи освіти є, зокрема позашкільна освіта.
Частиною сьомою статті 14 цього ж Закону визначено, що порядок, умови, форми та особливості здобуття позашкільної освіти визначаються спеціальним законом.
Державну політику у сфері позашкільної освіти, її правові, соціально-економічні, а також організаційні, освітні та виховні засади визначає Закон України від 22 червня 2000 року № 1841-III «Про позашкільну освіту» (далі Закон № 1841).
Згідно із частиною третьою статті 12 Закону № 1841 заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук, мистецьких шкіл, спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів осіб з інвалідністю, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту.
Частиною п`ятою цієї ж статті передбачено, що перелік типів закладів позашкільної освіти затверджується Кабінетом Міністрів України.
Пункт 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2001 № 433 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).
Абзацом третім частини четвертої статті 21 Закону № 1841 передбачено, що право на пенсію за вислугою років мають педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.
Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963, посада викладача всіх спеціальностей віднесена до педагогічних посад.
Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, яким посада викладача позашкільного навчального закладу не передбачена.
Верховний Суд у постанові від 23 січня 2020 року у справі № 756/9879/16-а зазначив, що під час встановлення права на зарахування періоду роботи до спеціального страхового стажу, необхідно враховувати та аналізувати положення Закону України «Про освіту», Закону України «Про позашкільну освіту», Переліків № 963 та № 433, які також регулюють правовідносини, що виникають під час розгляду територіальними органами Пенсійного фонду України заяв громадян про призначення пенсій за вислугу років.
Тобто під час встановлення права позивачки на зарахування періоду її роботи до спеціального страхового стажу, який дає право, зокрема на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, необхідним є системний аналіз законодавства з метою встановлення, чи відноситься посада викладача музичної та мистецької шкіл до педагогічних посад.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що перелік закладів, установ освіти і посад, визначений Переліком № 909, містить прогалини, що зумовлює обмеження права педагогічних працівників на отримання пенсії за вислугу років.
Водночас Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 233/4308/17 дійшла правового висновку про те, що викладач школи мистецтв є педагогічним працівником позашкільного навчального закладу, тобто працівником освіти, а тому стаж його роботи на посаді викладача у школі мистецтв повинен зараховуватися до пільгового стажу у розумінні пункту «е» статті 55 Закону № 1788 навіть попри те, що зазначена посада прямо не передбачена Переліком № 909.
Така ж правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 26 березня 2019 року у справі № 484/211/17, від 23 січня 2020 року у справі № 756/9879/16-а, від 12 квітня 2021 року у справі № 721/1053/16-а.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Ураховуючи на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України наведені правові висновки Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, суд уважає, що стаж роботи позивачки на посадах викладача по класу флейти в музичних та середній школах, викладача спеціалізованого мистецького навчального закладу та школи мистецтв має зараховуватись до стажу, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788, а відтак й для призначення та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 та Порядком № 1191.
Отже, зважаючи на те, що у позивачки наявний спеціальний педагогічний стаж більше 30 років, займані нею посади відноситься до посад педагогічних працівників, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до призначення пенсії за віком не отримувала будь-яку пенсію, тому вона має право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 та Порядком № 1191.
За наведених вище обставин суд дійшов висновку про те, що рішення відповідача-1 від 28.03.2025 №1348550032178 про відмову у перерахунку пенсії є протиправним та підлягає скасуванню, а порушені права позивачки підлягають захисту у спосіб зобов`язання відповідача-1 зарахувати позивачці до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788, про що прийняти відповідне рішення, періоди роботи з 04.02.1986 по 31.08.1994 на посаді викладача по класу флейти в Рава-Руській музичній школі; з 19.04.1994 по 29.08.2003 на посаді викладач музичної по класу флейти і сопілки в Дрогобицькій середній школі №16 ім. Юрія Дрогобича; з 01.09.2003 по 01.10.2018 на посаді викладача по класу флейти в Оброшинській дитячій музичній школі; з 01.10.2018 по 31.08.2020 на посаді викладача початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Оброшинській дитячій музичній школі; з 01.09.2020 по 23.02.2025 на посаді викладача в Комунальному закладі «Зимноводівська школа мистецтв» та нарахувати та виплатити позивачці грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058.
Водночас, оскільки оскаржуване рішення приймалося відповідачем-1, то обов`язок щодо зарахування спірних періодів роботи з ухваленням відповідного рішення про це суд покладає на відповідача-1, а оскільки позивачка як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, яке здійснює нарахування та виплату їй пенсійної виплати, то обов`язок щодо нарахування та виплати грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 суд покладає на відповідача-2.
З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в сумі 1937,92 грн.
Відтак, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1937,92 грн. При цьому, на думку суду, судові витрати необхідно стягнути саме з відповідача-1, позаяк судом задоволена самостійна позовна вимога немайнового характеру, та саме внаслідок відповідачем-1 рішення були порушені права позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 28.03.2025 № 1348550032178 про відмову у перерахунку пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788, про що прийняти відповідне рішення, періоди роботи з 04.02.1986 по 31.08.1994 на посаді викладача по класу флейти в Рава-Руській музичній школі; з 19.04.1994 по 29.08.2003 на посаді викладач музичної по класу флейти і сопілки в Дрогобицькій середній школі №16 ім. Юрія Дрогобича; з 01.09.2003 по 01.10.2018 на посаді викладача по класу флейти в Оброшинській дитячій музичній школі; з 01.10.2018 по 31.08.2020 на посаді викладача початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Оброшинській дитячій музичній школі; з 01.09.2020 по 23.02.2025 на посаді викладача в Комунальному закладі «Зимноводівська школа мистецтв».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1937,92 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя	Карп`як Оксана Орестівна