Справа №461/10540/25 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року.          м.Львів.

Галицький районний суд м. Львова

у складі:
головуючого судді Юрківа О. Р.,
за участю:
секретаря судового засідання Некоз М.Ю.,
представниці позивача Петрик О. В.,
представниці відповідача Бойчук Ю.Р.,
представника третьої особи Матейка А.П.,
представниці третьої особи Дзямко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Петрик Олександра Вікторівна до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , Львівське комунальне підприємство “Львівавтодор”, Львівське комунальне підприємство “Шляхово –ремонтне підприємство Галицького району” про відшкодування шкоди, -
В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду із позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, за участю третіх осіб: ОСОБА_2 , Львівське комунальне підприємство “Львівавтодор”, Львівське комунальне підприємство “Шляхово –ремонтне підприємство Галицького району” про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 30.05.2025 року у м. Львові на площі Князя Ярослава Осмомисла,1 відбулася дорожньо - транспортна пригода, а саме внаслідок відшарування не закріпленої бруківки, яка відстрілювала, було пошкоджено транспортний засіб Citroen C4 Picasso з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Власником автомобіля є батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та посвідченням водія НОМЕР_3 . 30.05.2025 року на місце події, було викликано поліцію, яка здійснила оформлення адміністративних матеріалів, в тому числі провела обстеження ділянки вулично - шляхової мережі на площі Князя Ярослава Осмомисла у м. Львові за результатами -якого складено акт від 30.05.2025 року, в якому встановлено, що на вказаній ділянці дороги покриття проїзної частини має вибоїну, випадіння бруківки, знаки які попереджають про небезпеку відсутні, наявність огородження відсутня, навколо стічного каналізаційного люку не зафіксована бруківка розміром 10*10*10 см, відбувається її відстрілювання. За результатами обстеження ділянку визнано такою, що не відповідає вимогам п. 52 ДСТУ-3587-2022. Відносно начальника відділу комунального господарства Галицької районної адміністрації Дубиняка Віктора Ігоровича уповноваженою особою УПП у Львівській області ДПП було складно вимогу-(припис) від 15.09.2025 року № 898 про усунення недоліків в утриманні вулично-шляхової, мережі по площі Кн. Осмомисла, 1 у м. Львові, які зазначені у акті від 30.05.2025 року. У відповідь на адвокатський запит від 25.11.2025 року Галицькою районною адміністрацією повідомлено, що вимогу управління патрульної поліції від 15.09.2025 за №898 виконано. Відповідно до договору від 06.03.2025 № 16 «Послуги з поточного ремонту доріг та тротуарів на території Галицького району м. Львова» недоліки усунуто силами ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району», що підтверджується відповіддю ГРА від 01.12.2025 року. Постановою Галицького районного суду м. Львова від 02.10.2025 року у справі № 461/7794/25 встановлено, шо правопорушення, зазначене у протоколі мало місце 30.05.2025 року, таке не є триваючим, при цьому, до суду матеріал про адміністративне правопорушення надійшов 18.09.2025 року, тобто за межами передбаченого, законом тримісячного строку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Відтак, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 140 КУпАП зазначеною постановою суду було закрито у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до висновку експерта № 22871 від 10.11.2025 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 94032.99 грн. Копія висновку експерта додається, оригінал у представника позивача. Окрім того, позивачу внаслідок пошкодження автомобіля було завданої моральної шкоди, яку позивач оцінює в 25000 грн. Враховуючи наведене просить задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 22.12.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. 
27.01.2026 року на адресу суду надійшли письмові пояснення від третьої особи.
29.01.2026 року на адресу суду надійшли письмові пояснення від третьої особи.
12.02.2026 на адресу суду надійшов відзив від представниці відповідача.
24.02.2026 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представниці позивача.
Представниця позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала суду пояснення аналогічні викладеним у мотивах позовної заяви, просить позов задовольнити повністю. 
Представниця відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечила, вважає такі безпідставними та необґрунтованими, просить відмовити в задоволенні позову. Зазначила, що вину останнього визнано не було, а лише закрито провадження за строками. Окрім цього у цій справі не було подано апеляційної скарги на постанову Галицькою районного суду м. Львова. Окрім цього, у позовній заяві жодним чином не згадується про наявність страхового полісу у власника цього автомобіля, не прописано чи повідомляли вони про цей випадок у страхову компанію, чи виплачено страховою компанією кошти. Щодо моральної шкоди зазначає, що «завдано душевних хвилювань», однак жодного доказу звернення до закладів медичного характеру не надано. Щодо попереднього розрахунку судових витрат: «На момент звернення з позовом до суду позивач поніс витрати на професійну правничу (правову ) допомогу в розмірі 16000грн., однак до матеріалів справи не долучено квитанції про оплату таких послуг. Враховуючи наведене просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник третьої особи Львівського комунального підприємства “Львівавтодор” - визнав обставини правопорушення.
Представник третьої особи Львівського комунального підприємства “Шляхово–ремонтне підприємство Галицького району”- заперечує щодо задоволення позову, покликаючись на відсутність достатніх доказів про факт подій.
Представник третьої особи ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просить повністю задовольнити позовні вимоги.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду справи, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. 
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що 30.05.2025 року у м. Львові на площі Князя Ярослава Осмомисла,1 відбулася дорожньо - транспортна пригода, а саме внаслідок відшарування не закріпленої бруківки, яка відстрілювала, було пошкоджено транспортний засіб Citroen C4 Picasso з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . Власником автомобіля є батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та посвідченням водія НОМЕР_3 .
Постановою Галицького районного суду м. Львова від 02.10.2025 року у справі про адміністративне правопорушення № 461/7794/25, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст. 140 КУпАП закрито на підставі п.7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку закінченням строків накладення адміністративного стягнення /а.с.21/.
Як вбачається з висновку експерта від 10.11.2025 року №22871 ринкова вартість автомобіля Citroen C4 PICASSO, реєстраційний номер НОМЕР_1 без врахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП становить 290408,31 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 94032,99 грн./а.с.22-41/.
Ухвалою Львівської міської ради №381 від 21.04.2011 року перейменовано Львівське комунальне автотранспортно-дорожнє підприємство № 1339 у Львівське комунальне підприємство “Львівавтодор"/а.с.58-63/.
Відповідно до п.п. 2.1. ухвали Львівської міської ради № 382 від 21.04.2011 року з подальшими змінами, Галицькою районною адміністрацією передано на баланс Львівського комунального автотранспортно-дорожнього підприємства № 1339 вулично-дорожню мережу вздовж колій трамвайних маршрутів № 2 та № 6 згідно з додатком 2 та закріпити за ним майно на праві господарського відання (копія ухвали додається, оригінал у Львівській міській раді). 
Однак, відповідно до п.п. 3 ухвали Львівської міської ради № 382 від 21.04.2011 року визначено Галицьку, Залізничну, Личаківську, Франківську, Шевченківську районні адміністрації головними розпорядниками коштів на утримання та поточний ремонт вулично-дорожньої мережі вздовж колій трамвайних маршрутів № 2 та № 6. 
Відповідного до п.п. 5.2 ухвали Львівської міської ради № 382 від 21.04.2011 року, Галицьку районну адміністрацію, Залізничну районну адміністрацію, Личаківську районну адміністрацію, Франківську районну адміністрацію, Шевченківську районну адміністрацію зобов`язано відповідно до видатків, передбачених у міському бюджеті м. Львова, щорічно забезпечувати належне утримання та поточний ремонт вулично-дорожньої мережі вздовж колій трамвайних маршрутів № 2 та № 6. 
Відповідно до п. 16 додатку 2 до ухвали Львівської міської ради № 382 від 21.04.2011 року, площа ОСОБА_6 входить до Переліку вулиць і площ вздовж трамвайного маршруту № 6 та перебувала на балансі Галицької районної адміністрації м. Львова до передачі на баланс Львівського комунального автотранспортно-дорожнього підприємства № 1339./а.с.51-57/.
Як вбачається з відповіді ЛКП “Львівавтодор”; від 30.07.2025 року №1664 , що ЛКП “Львівавтодор” не є власником вулиць і доріг місцевого значення, що належать до комунальної, власності, не займається їх утриманням та експлуатацією, в тому числі площі Князя Ярослава Осмомисла у м. Львові, оскільки дана площа утримувалась і продовжує утримуватись Галицькою районною адміністрацією на підставі ухвали ЛМР від 21.04.2021 року № 382 /а.с.64-/
З відповіді Галицької районної адміністрації від 01.12.2025 року на адвокатський запит від 21.11.2025 року вбачається, що балансоутримувачсм пл. Кн. Я. Осмомисла станом на 30.05.2025 є ЛКП «Львівавтодор». Між районною адміністрацією та ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району» укладено договір від 06.03.2025 № 16 «Послуги з поточного ремонту доріг та тротуарів на території Галицького району м. Львова». Зазначений документ з додатками оприлюднений на порталі Prozzoro /а.с.79/.
У відповідь на адвокатський запит від 01.12.2025 року ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району» надало інформацію про те, що будь-які ремонтні роботи у м. Львові проводяться за заявкою Замовника. До 30.05.2025 року жодних заявок на проведення ремонтних робіт (усунення недоліків) за адресою м. Львів, пл. Князя Ярослава Осмомисла, 1 від Галицької районної адміністрації не надходило. Відповідно, вказані роботи ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство Галицького 5 району» не проводились. Копія адвокатського запиту від 01.12.2025 року та відповіді від 03.12.2025 року додаються, оригінали в ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району»/а.с.80/.
Власником, як вбачається є батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , та посвідченням водія НОМЕР_3 /а.с.15-16/.
30.05.2025 року на місце події, було викликано поліцію, яка здійснила оформлення адміністративних матеріалів, в тому числі провела обстеження ділянки вулично- шляхової мережі на площі Князя Ярослава Осмомисла у м. Львові за результатами якого складено акт від 30.05.2025 року, в якому встановлено, що на вказаній ділянці дороги покриття проїзної частини має вибоїну, випадіння бруківки, знаки які попереджають про небезпеку відсутні, наявність огородження відсутня, навколо стічного каналізаційного люку не зафіксована бруківка розміром 10*10*10 см, відбувається її відстрілювання/а.с.17/.
Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Підпунктом-7 Пункту «а» частини першої статті 30 Закону України. “Про місцеве самоврядування” передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних' засадах з цією метою коштів трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності; а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Відповідно до ст. 12, п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни. До об`єктів благоустрою населених пунктів належать парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики.
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», підприємство та балансоутримувач забезпечують належне утримання і своєчасний ремонт об`єкта благоустрою власними силами або можуть на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи та організації.
Громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою (п. 7 ч. 1 статті 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів"). 
Крім цього, ч.1, 2 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).
Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 10 та ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів. Аналогічні норми закріплені в підпункті 5.1. розділу 5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 105 від 10.04.2006 року.
Оскільки відповідно до п.п. 3 ухвали Львівської міської ради № 382 від 21.04.2011 року визначено Галицьку, Залізничну, Личаківську, Франківську, Шевченківську районні адміністрації головними розпорядниками коштів на утримання та поточний ремонт вулично-дорожньої мережі вздовж колій трамвайних маршрутів.
Відповідного до п.п. 5.2 ухвали Львівської міської ради № 382 від 21.04.2011 року, Галицьку районну адміністрацію, Залізничну районну адміністрацію, Личаківську районну адміністрацію, Франківську районну адміністрацію, Шевченківську районну адміністрацію зобов`язано відповідно до видатків, передбачених у міському бюджеті м. Львова, щорічно забезпечувати належне утримання та поточний ремонт вулично-дорожньої мережі вздовж колій трамвайних маршрутів № 2 та № 6. 
Відповідно до п. 16 додатку 2 до ухвали Львівської міської ради № 382 від 21.04.2011 року, площа ОСОБА_6 входить до Переліку вулиць і площ вздовж трамвайного маршруту № 6 та перебувала на балансі Галицької районної адміністрації м. Львова до передачі на баланс Львівського комунального автотранспортно-дорожнього підприємства.
У відповідь на адвокатський запит від 01.12.2025 року ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство Галицького району» надало інформацію про те, що будь-які ремонтні роботи у м. Львові проводяться за заявкою Замовника. До 30.05.2025 року жодних заявок на проведення ремонтних робіт (усунення недоліків) за адресою м. Львів, пл. Князя Ярослава Осмомисла, 1 від Галицької районної адміністрації не надходило. Відповідно, вказані роботи ЛКП «Шляхово-ремонтне підприємство Галицького 5 району» не проводились.
Отже, відшарування не закріпленої бруківки, яка відстрілювала, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб Citroen C4 Picasso з номерним знаком НОМЕР_1 , який належить позивачу, внаслідок винної бездіяльності Галицької районної адміністрації.
Наявний у матеріалах цивільної справи акт обстеження ділянки вулично- шляхової мережі від 30.05.2025 року складений згідно з нормами законодавства, підстав не брати його до уваги немає.
Згідно до положень ст.1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Таким чином, ч.2 ст.1166 ЦК України передбачає, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто обов`язок доведення відсутності вини покладається на нього самого, до цього часу він вважається винним; обсяг відшкодування шкоди не залежить від завдання шкоди умисно чи необережно, тобто береться до уваги тільки наявність вини, а не її форма. Тільки у випадках, встановлених законом, відповідач може бути звільнений від обов`язку відшкодовувати завдану шкоду за відсутності його вини, наприклад, в результаті непереборної сили, тобто надзвичайної і невідворотної зовнішньої події, яка повністю звільняє відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду (це явища суспільного характеру і вибухи епідемій, епізоотій, стихійні лиха та інше).
Оскільки матеріалами справи підтверджено факт спричинення збитків позивачу а саме внаслідок відшарування не закріпленої бруківки, яка відстрілювала, було пошкоджено транспортний засіб Citroen C4 Picasso з номерним знаком НОМЕР_1 , розмір майнової шкоди визначено відповідно до вимог ст. ст.12,81 ЦПК України, а відповідачем дані обставини не спростовано, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача матеріальноі шкоди у розмірі 94032,99 грн.
Окрім майнової шкоди, позивачем заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 25000 гривень, яка полягає у тому, що позивач був за кермом на момент події, коли йому раптово вистрілила незакріплена бруківка в авто, він дуже перелякався оскільки не розумів причини удару по автомобілю та характер такого удару. Коли побачив, що автомобіль пошкоджений, був пригніченим та засмученим. Відтак, позивач був стурбований характером пошкоджень та можливістю його подальшої експлуатації, уявляв найгірші сценарії щодо можливих пошкоджень автомобіля.
Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна немайнова шкода, заподіяна громадянинові діяннями іншої особи, відшкодовуються особою, що заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральну шкоду заподіяно не по її вині. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, що причинила шкоду, фізичних або моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.
Відповідно до ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із послідуючими змінами "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, на момент події, коли йому раптово вистрілила незакріплена бруківка в авто, він дуже перелякався оскільки не розумів причини удару по автомобілю та характер такого удару. Коли побачив, що автомобіль пошкоджений, був пригніченим та засмученим. Відтак, позивач був стурбований характером пошкоджень та можливістю його подальшої експлуатації, уявляв найгірші сценарії щодо можливих пошкоджень автомобіля, що в дальнішому суттєво вплинуло на усталений спосіб життя та привело до моральних страждань.
Враховуючи, що при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, суд відзначає, що розмір моральної шкоди в сумі 15000,00 відповідає вимогам розумності та справедливості з урахуванням встановлених судом обставин, за яких вона була спричинена.
Щодо стягнення коштів за експертне дослідження суд зазначає, що частиною 3 ст. 102 ЦПК України згідно якої висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Згідно з ч. 1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Відповідно до частини 6 даної статті експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.
Статтею 133 ЦК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Частиною 6 статті 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Як вбачається з висновку експерта від 10.11.2025 року №22871 ринкова вартість автомобіля Citroen C4 PICASSO, реєстраційний номер НОМЕР_1 без врахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП становить 290408,31 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 94032,99 грн. 
Крім того, судом встановлено, що позивачем сплачено 7000,00 грн. за складання вказаного висновку № 22871 від 24.04.2025 року, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ «Приватбанк» від 27.10.2025 року, актом надання послуг № 22871 від 10.11.20255 року, договором про надання експертних послуг та підлягає стягненню з відповідача. 
Окрім цього представник позивача просить стягнути 16000,00 грн. понесених судових витрат.
Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За п. 3 ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно з ч.1 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Відповідно до ч.2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Згідно з ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Суд звертає увагу, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Встановлено, що до матеріалів справи долучено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 20.10.2025 року, розрахунок №1 розміру надання професійної правничої(правової) допомоги, акт наданих послуг від 16.12.2025 року.
Однак, суд вважає, що така вартість наданих адвокатських послуг зазначена в договорі є завищеною, оскільки надання таких послуг, не зайняло в адвоката значного часу, про що свідчить характер наданих послуг.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір — обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачу було надано професійну правничу допомогу, однак заявлені витрати в розмірі 16000,00 грн. є несумірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру та ухваленому рішенню.
Із врахуванням наведеного, суд вважає, що слід ухвалити у справі рішення, яким заяву представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 8000,00 грн., тобто суму яка є сумірною зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем та підтверджені матеріалами справи, підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст.ст. ,суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79005, м. Львів,вул.Ф.Ліста,1 ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 20847537) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП : НОМЕР_4 , адреса проживання : АДРЕСА_1 ) вартість відновлювального ремонту автомобіля 94032 грн. 99 коп. 
Стягнути з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79005,м.Львів,вул.Ф.Ліста,1 ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 20847537) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП : НОМЕР_4 , адреса проживання : АДРЕСА_1 ) вартість моральної шкоди 15000 грн. 00 коп.
Стягнути з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79005,м.Львів,вул.Ф.Ліста,1 ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 20847537) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП : НОМЕР_4 , адреса проживання : АДРЕСА_1 ) витрати на проведення експертного дослідження 7000 грн. 00 коп. 
Стягнути з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79005,м.Львів,вул.Ф.Ліста,1 ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 20847537) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП : НОМЕР_4 , адреса проживання : АДРЕСА_1 ) 8000,00 грн. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.
Стягнути з Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (адреса місцезнаходження: 79005,м.Львів,вул.Ф.Ліста,1 ідентифікаційний код в ЄДРПОУ 20847537) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП : НОМЕР_4 , адреса проживання : АДРЕСА_1 ) 1211,20 грн. сплаченого судового збору. 
У задоволенні решти вимог відмовити за безпідставністю. 
Повний текст рішення складено 24.02.2026 року.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя     О.Р. Юрків.